провадження 2-з/201/39/2015
УХВАЛА

26 січня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Дашкевич Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 18 листопада 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2014 року провадження по цій справі було відкрито та призначено дату судового засідання.

Представником ОСОБА_1 ОСОБА_2 23 січня 2015 року до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту в межах заявлених позовних вимог на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу, шляхом заборони будь-яким особам укладати правочини стосовно цього майна, проводити його реалізацію та перереєстрацію, здійснювати відчуження, оскільки в проваджені суду знаходиться вказана справа та в звязку з тим, що сум, яка підлягає стягненню є значною та відповідач тривалий час ухиляється від повернення боргу, є припущення, що відповідач до розгляду справи може розпорядитися належним йому майном, що призведе до порушення прав позивача та ускладнить виконання рішення суду або зробить його виконання неможливим.

У частині 2 статті 151 ЦПК України вказано, що повинно бути зазначено у заяві про забезпечення позову.

Як вбачається з заяви про забезпечення позову в ній не обґрунтовує необхідність застосування саме таких видів забезпечення позову, які зазначено у заяві; не зазначає на які саме грошові кошти, майно (рухоме та нерухоме) відповідача слід накласти арешт; не надає документи, які підтверджують право власності (свідоцтво про право власності та інше), відповідача на це майно, що знаходиться у нього або в інших осіб; не зазначає, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказані види забезпечення позову; не зазначає обставини та не надає документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; не вказує інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ідентифікаційний номер фізичної особи (позивача), оскільки згідно ч. 3 ст. 210 ЦПК України якщо ухвала має силу виконавчого документа і підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень, така ухвала оформлюється з урахуванням вимог, встановлених Законом України Про виконавче провадження, яким визначено вимоги до виконавчого документа (ухвала суду) та зазначено, що він повинний містити також індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Крім того, позивач у своїй заяві не додає жодних відомостей відносно дійсної вартості майна на яке слід накласти арешт, однак такі відомості потрібні для визначення, що вид забезпечення позову буде співмірним із заявленими вимогами.

Частиною 8 статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, вважаю необхідним вказане клопотання повернути позивачу, оскільки його була подано без додержання вимог ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 151, ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути представнику ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя