Справа № 610/260/15-ц
У Х В А Л А

30.01.2015 року Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Муленко Л.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Балаклійська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, як члена колгоспного двору, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою м.Балаклія , вул Горького 29 , як члена колгоспного двору.

Розглянувши подані матеріали, приходжу до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

Відповідно до ч.5,6 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивач вказує в позовній заяві , що рішенням Балаклійського районного суду від 5 січня 1988 року затверджена мирова угода про виділ частки з колгоспного двору . Ним сплачено 5000 руб. ОСОБА_3 з врахуванням частки на сина ОСОБА_4 , в той час вказаного рішення суду не надано , а мається ухвала цього суду.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14.08.2014 року скасовано рішення Балаклійського суду від 6.07.2004 року про визнання права власності на ? частину спірного житлового будинку за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , але позивач не визначив коло осіб, які мають право на спадкове майно, та залишив поза увагою права решти відомих осіб, зокрема - ОСОБА_5.

З доданих матеріалів не вбачається записів погосподарської книги чи інших даних про належність спірного будинку до колгоспного двору (з якого та який період значився колгоспним двором , чи не був реорганізований з колгоспного двору ), всіх членів колгоспного двору та їх участь у господарському дворі та їх вклад та за який період , чи не втратив який член колгоспного двору участі в веденні спільного господарства колгоспного двору.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Порядок введення погосподарського обліку в сільських радах визначався вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї). Особи, які працювали у колгоспі, але не були членами колгоспу, відносились до суспільної групи робочих або службовців залежно від займаної посади.

За таких обставин застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР без зясування питання щодо правильності віднесення будинку до суспільної групи господарств колгоспний двір, є помилковим (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 січня 2014 року у справі № 6-145цс13).

Враховуючи викладене, необхідно зясувати підстави набуття спірним житловим будинком статусу колгоспного двору, збереження, припинення існування такого статусу. Оскільки колгоспний двір є окремим видом особистої власності, яка належить не окремій особі, а групі осіб, що утворюють колгоспний двір (сумісна власність стаття 120 ЦК Української РСР), у позовній заяві належить зазначити всіх осіб, які утворюють колгоспний двір і які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, та відповідно залучити їх до участі у справі в якості відповідачів, вказати підстави припинення їх участі у колгоспному дворі (виділ, поділ, втрата права на частку, вихід зі складу колгоспного двору без визначення частки тощо).

Вказане позивачем рішення апеляційного суду Харківської області від 14.08.2014 року та ухвала Балаклійського районного суду від 05 січня 1988 року не звільняє ОСОБА_1 від доказування, оскільки вказані вище факти не були предметом розгляду у цих рішеннях .

У відповідності до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 121,210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Балаклійська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, як члена колгоспного двору - залишити без руху, надавши для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в мотивувальній частині ухвали, строк - 3 (три) дні з дня отримання ними копії ухвали.

Роз'яснити, що в разі невиконання даної ухвали в зазначений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: