Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" січня 2015 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі :

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі - Стьопіну О.К.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки, вихідної допомоги, грошової компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» та просив стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 5061,74 грн. за період з 01.08.2014 р по 30.09.2014 р., середній заробіток за весь час затримки починаючи з 30.09.2014 року по день прийняття рішення, вихідну допомогу у зв'язку зі звільненням за ч.1 ст.40 КЗпП України в розмірі 3291,48 грн., грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2371,74 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі 2350 грн., а також моральну шкоду в розмірі 2000 грн..

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що відповідач при звільненні не розрахувався з ним повністю, в результаті чого він не мав змоги забезпечувати себе та свою сім'ю їжею, одягом, ліками та іншим необхідним для достатнього рівня життя, такими діями позивачу було завдано моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

Представник відповідача в засідання не прибув, направив до суду письмові заперечення, в яких вказував на невизнання позову, посилаючись на невиправдане завищення позивачем сум, оскільки з нарахованих сум повинні бути відраховані ще усі необхідні податки та збори. Вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн. вважає не доведеними.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступного.

Як було судом встановлено ОСОБА_1 знаходився в трудових відносинах з ПАТ «Одеський нафтопереробний завод», а 30.09.2014 року на підставі наказу №20-п був звільнений у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Однак під час звільнення з позивачем не було проведено розрахунку за період з 01.08.2014 року по 30.09.2014 року.

Згідно з вимогами ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно з сумами вказаними в розрахункових листах, проти яких не заперечував представник відповідача, позивачу було нараховано за серпень 2014 року - 3877,51 грн., з яких податки складають 764,74 грн., сума до видачі - 3112,77 грн., а за вересень 2014 року нараховано - 9197,45 грн., які складаються в тому числі з оплати відпустки поточного періоду - 2032,92 грн., компенсації за невикористану відпустку -338,82 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі - 2350 грн., вихідної допомоги при скороченні штату - 3291,48 грн. з яких податки складають 1733,87 грн., а до видачі 7463,58 грн..

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до вимог ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 1 ст.40 КЗпП України працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Отже, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача своєчасно не сплачені: заробітну плату в розмірі - 3292,64 грн., оплату відпустки поточного періоду та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1884,11 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію доходів - 2651,23 грн., а також вихідну допомогу у розмірі - 2748,39 грн..

Крім того, приймаючи до уваги те, що при звільненні по розмірам виплат спорів у сторін не виникало, враховуючи те, що розмір вихідної допомоги розраховувався з середнього заробітку, тому середній заробіток за час затримки виплати вказаних сум, тобто за п'ять місяців, складає в розмірі - 16457,4 грн.(3291,48 грн. Х 5 місяців) і також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з вимогами ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Нормами частин 3 та 6 ст.43 Конституції України гарантовано кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Нормою ст.1 Закону України «Про заробітну плату» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтями 24 вказаного Закону та ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Також нормами ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Враховуючи ту обставину, що заробітна плата працівника є єдиним джерелом для влаштування свого життя та життя своєї родини, а відсутність грошових коштів на це, призвело позивача до втрати нормальних життєвих зв'язків та додаткових зусиль з його боку для організації свого життя, суд вважає, що виходячи з принципу розумності та справедливості оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень в результаті порушеного права .

Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України та п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути в доход держави судовий збір у розмірі 513,94 грн. (270,34 грн. за матеріальну шкоду +243,60 грн. за моральну шкоду).

Керуючись ст.ст.10,11,58-60,64,88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» (код 00152282) на користь ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1) заробітну плату в розмірі - 3292,64 грн., оплату відпустки поточного періоду та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1884,11 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення та індексацію доходів - 2651,23 грн., та вихідну допомогу у розмірі - 2748,39 грн..

Стягнути з публічного акціонерого товариства «Одеський нафтопереробний завод» (код 00152282) на користь ОСОБА_1 (інн.НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки належних виплат у розмірі 16457,4 грн. з відрахуванням обов'язкових платежів, податків та зборів, а також стягнути моральну шкоду в розмірі 1000 грн..

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» (код 00152282) на користь держави судовий збір у розмірі 513,94 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а для відповідача з дня отримання копії.

Суддя: