Справа № 2-1127/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про визнання договорів поруки припиненими,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 25.11.2014 року звернувся з позовом, в якому просив визнати Договір поруки № 16.980.08.30.02 від 07.02.2008 року та Договір поруки № 17.980.08.30.02 від 07.02.2008 року, укладені між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Платинум Банк», припиненими з 10.03.2012 року.

Обґрунтовував вимоги тим, що Договір поруки № 16.980.08.30.02 від 07.02.2008 року було укладено для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 16.980.08.30 від 07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» та ОСОБА_3.

Договір поруки № 17.980.08.30.02 від 07.02.2008 року було укладено для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 17.980.08.30 від 07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» та ОСОБА_3.

10.10.2011 року позивачем було отримано вимогу ПАТ «Платинум Банк» №60-15/15801 від 26.09.2011 року, де, зокрема, було зазначено, що відповідно до умов Договору поруки, який укладений між позивачем та первісним кредитором, позивач несе солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником за кредитним договором. Виходячи із чого, банк вимагав від позивача протягом тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги погасити загальну суму заборгованості за Кредитним договором 3 202 355,40 грн.

Позивач посилався, що пунктом 3.2. Договорів поруки було встановлено, що поручительство припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника за вищезазначеними Кредитними договорами. Оскільки строк припинення зобов'язань за Договорами поруки не було визначено, а у зв'язку з тим, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, то позивач вважав, що строк виконання зобов'язання ним як поручителя настав з моменту отримання вимоги - 10.10.2011 року.

Вважав, що таким чином відповідачем було застосовано право вимоги дострокового виконання основного зобов'язання та змінено термін виконання кредитних договорів, у зв'язку з чим дія договорів поруки була припинена з моменту спливу 6 місяців від дня пред'явлення вимоги 10.10.2011 року, тобто 10.03.2012 року, як випливає з норм цивільного законодавства України та постанов Верховного суду України.

Разом з тим, 05.08.2014 року рішенням Печерського районного суду позовна заява Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», яка була подана до суду 02.07.2013 року, до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором була задоволена та було стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Платину Банк» заборгованість в розмірі 6576228,02 грн.

Зазначав, що такі дії свідчать про невизнання відповідачем ПАТ «Платинум Банк» договору поруки припиненим. А відповідно до постанови Верховного суду України від 21.05.2012 року № 6-18цс11 у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав та обов'язків сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вважаючи позовні вимоги незаконними та необґрунтованими. Зазначав, що строк повернення кредитних коштів за Кредитними договорами № 16.980.08.30 від 07.02.2008 року та № 17.980.08.30 від 07.02.2008 року був встановлений п. 1.1. вищезазначених договорів - 06.02.2028 року та 06.02.2018 року відповідно.

Отже, умовами кредитних договорів чітко визначено строк виконання зобов'язань за ними. Тому вважав, що в даному випадку поруку може бути припинено, якщо банк не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання кредитних договорів.

Крім цього, вказував, що Печерський районний суд м. Києва та Апеляційний суд м. Києва, стягнувши з поручителя борг на користь банку, не вважали поруку припиненою. Тому вважав, що в силу ст. 61 ЦПК обставини щодо припинення поруки не повинні доказуватися при розгляді даної справи.

Посилався, що, як вказував сам позивач, під час розгляду справи за даним позовом він заперечував проти задоволення позову, посилаючись на припинення поруки. Проте, рішенням від 05.08.2014 року Печерський районний суд м. Києва задовольнив позов банку, який рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.10.2014 року лише в частині розміру стягнення пені був зменшений. При цьому представник позичальника та поручителя в апеляційній скарзі просив саме про зменшення розміру пені. Тобто поручитель навіть не оскаржував дане рішення в частині обґрунтованості стягнення з нього боргу за кредитними договорами.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Порука припиняється, якщо: після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом встановлено, що правонаступником Закритого акціонерного товариства «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», що є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «АГРОБАНК», є Відкрите акціонерне товариство «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ХОУМ КРЕДИТ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАНК ВОСТОК».

07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 16.980.08.30.

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ОСОБА_1 (поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» було укладено Договір поруки № 16.980.08.30.02 від 07.02.2008 року, за умовами якого позивач зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 всіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з цього Кредитного договору.

07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір № 16.980.08.30.1, у відповідності з яким для забезпечення вимог іпотекодержателя за Кредитним договором в іпотеку передано нерухоме майно: трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 131,60 кв. м.

Пунктом 9.1. та 9.2. Кредитного договору встановлено, що у разі невиконання позичальником умов договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості і за даним договором шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги.

У разі непогашення позичальником заборгованості протягом 10 днів з моменту отримання такої вимоги банк має право звернути стягнення на заставне майно, яке є забезпеченням за даною угодою та/чи активи (грошові кошти і майно) позичальника, та/або банк має право звернутися до суду з вимогою про дострокове розірвання договору, по вибору банку.

У разі невиконання позичальником грошових зобов'язань по сплаті відсотків, комісії відповідно до умов цього договору з наступного дня з дати винесення заборгованості позичальника по сплаті процентів на рахунки простроченої заборгованості термін повернення заборгованості за кредитним договором вважається таким, що настав, та позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня сплатити суму заборгованості за кредитом, відсотки за фактичний час користування кредитом, нараховану комісію.

07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 17.980.08.30.

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим Кредитним договором між ОСОБА_1 (поручитель) та Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» було укладено Договір поруки № 17.980.08.30.02 від 07.02.2008 року, за умовами якого позивач зобов'язався перед кредитором відповідати за виконання ОСОБА_3 всіх його зобов'язань в повному обсязі, що виникли з цього Кредитного договору.

07.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір № 17.980.08.30.1, у відповідності до якого для забезпечення вимог іпотекодержателя Кредитним договором в іпотеку передано нерухоме майно: нежиле приміщення АДРЕСА_2, загальною площею 249,40 кв. м.

Пунктом 9.1. Кредитного договору було встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього Договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за даним договором шляхом направлення позичальнику відповідної вимоги. У разі непогашення позичальником заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання такої вимоги банк має право звернути стягнення на заставлене майно, яке є забезпеченням за даною угодою, та/чи активи (грошові кошти і майно) позичальника на вибір банку.

Відповідно до п. 9.6 Кредитного договору №16.980.08.30 та п. 9.8. Кредитного договору № 17.980.08.30 вони набирають чинності з дати їх укладення та діють до остаточного виконання позичальником грошових зобов'язань за цими договорами по поверненню кредиту, процентів за його використання та пені за порушення строків повернення кредиту та процентів.

Строк повернення кредитних коштів за Кредитним договором №16.980.08.30 встановлено п. 1.1. цього договору - 06.02.2028 року. Строк повернення кредитних коштів за Кредитним договором № 17.980.08.30 встановлено п. 1.1. цього договору - 06.02.2018 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 3.2. Договорів поруки встановлено, що поручительство припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника за вищезазначеним Кредитним договором. У договорах поруки, що укладені між сторонами, не встановлено строку, після якого порука припиняється.

Між тим, у кредитних договорах строк виконання зобов'язання чітко визначений.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитними договорами строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з їх умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі, або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

29.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК ВОСТОК» як правонаступником ПАТ «ХОУМ КРЕДІТ БАНК» та Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20110629/1-Г, відповідно до якого первісний кредитор ПАТ «БАНК ВОСТОК» відступив новому кредитору ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» всі свої права вимоги за вказаними вище кредитними договорами та за договорами поруки.

10.10.2011 року позивачем було отримано від ПАТ «Платинум Банк» за №60-15/15801 від 26.09.2011 року вимогу протягом тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги погасити загальну суму заборгованості за Кредитним договором №16.980.08.30 в розмірі 3 202 355,40 грн. станом на 23.09.2011 року, а також нараховані штрафні санкції.

Крім того, на підставі виконавчого напису №352, вчиненого 03.04.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, пред'явленого до виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції, 03.12.2012 року були проведені прилюдні торги з реалізації предмету іпотеки за іпотечним договором № 16.980.08.30.1 від 07.02.2008 року, а саме: трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 131,60 кв. м.

Відповідно до Протоколу № 1012717/3 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 03.12.2014 року предмет іпотеки було реалізовано, у зв'язку з чим на рахунок кредитора було перераховано 773 419,28 грн. в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №16.980.08.30.

Також 03.12.2012 року були проведені прилюдні торги з реалізації предмету іпотеки за іпотечним договором № 17.980.08.30.1 від 07.02.2008 року, а саме: нежилого приміщення АДРЕСА_2, загальною площею 249,40 кв. м.

Відповідно до Протоколу № 1012717/3 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 03.12.2012 року предмет іпотеки було реалізовано, у зв'язку з чим на рахунок кредитора було перераховано 1 173 504.19 грн. в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 17.980.08.30.

Згідно з ч. 8 ст. 47 Закону України «Про іпотеку», якщо сума, одержана від реалізації предмета іпотеки, не покриває вимоги іпотекодержателя, він має право отримати решту суми з іншого майна боржника у порядку, встановленому законом.

Таким чином, заборгованість за Кредитними договорами №16.980.08.30 від 07.02.2008 року та №17.980.08.30 від 07.02.2008 року після реалізації предметів іпотеки була зменшена, однак дія зобов'язань за кредитними договорами у зв'язку з цим не припинилася.

Оскільки позичальник продовжував порушувати умови кредитних договорів, банк звернувся із позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Так, 02.07.2013 року ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» звернувся з позовом до ОСОБА_3 (позичальник) та ОСОБА_1 (поручитель) про стягнення заборгованості у розмірі 6 576 228 грн., який рішенням від 05.08.2014 року Печерського районного суду м. Києва був задоволений та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Платину Банк» заборгованість в розмірі 6576228,02 грн.

Представник позивача зазначав, що під час розгляду справи про стягнення боргу за кредитними договорами у Печерському районному суді м. Києва позивач - ОСОБА_1 заперечував щодо задоволення вимог ПАТ «Платинум Банк» у зв'язку з припиненням договорів поруки. Проте, суд залишив без уваги заперечення з причин розгляду спору щодо стягнення боргу, а не припинення поруки.

Між тим, наявність рішення суду про стягнення боргу не позбавляє поручителя можливості звернутися до суду за захистом свого права з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, шляхом визнання припиненим зобов'язання за договором поруки. При цьому сутність припинення договору, яка невіддільно пов'язана із сутністю цивільно-правового зобов'язання, у тому числі того, що виникло на підставі договору (договірне зобов'язання). Відтак, правові засади припинення зобов'язання багато в чому водночас є і правовими засадами припинення договору.

Разом з тим, необхідно зазначити, що терміни «припинення зобов'язань» і «припинення договору» не можна розглядати як тотожні, оскільки з низки спеціальних норм, що стосуються договорів випливає, що припинення договору негайно не спричиняє припинення зобов'язання. В одних випадках припинення договору спричиняє одночасно припинення зобов'язання, в інших же ситуаціях припинення договору тягне за собою припинення зобов'язання лише в кінцевому підсумку. Той чи інший варіанти визначаються спеціальними правилами та особливостями змісту відповідних договору і зобов'язання.

Тому, виходячи із суті спірних правовідносин, враховуючи викладені позивачем обставини як правові підстави, слід дійти висновку, що позивач звернувся з даним позовом за визнанням поруки припиненою.

Як вбачається з матеріалів справи, за змістом умов спірних договорів поруки поручительство припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника за відповідним кредитним договором.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою на засіданні судової палати у цивільних справах 24.09.2014 року по справі № 6-106цс14 про визнання договору поруки припиненим, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання, або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

При пред'явленні банком до боржника і поручителя вимог про дострокове виконання зобов'язання по поверненню кредиту змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання та порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом 6 місяців з зміненої дати виконання основного зобов'язання.

При цьому пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Однак зазначене положення не виключає можливості пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, що і в такому разі не позбавляє кредитора можливості звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Між тим, доводи представника позивача, що у зв'язку з тим, що відповідачем було застосовано право дострокового виконання основного зобов'язання та змінено термін виконання кредитних договорів дія Договорів поруки була припинена з моменту спливу 6 місяців від дня пред'явлення вимоги - 10.10.2011 року, тобто 10.03.2012 року, є хибними.

На думку представника позивача, підтвердженням зміни строку повернення кредиту, є направлення кредитору та поручителю відповідних листів, а реальним застосуванням свого права, являється реалізація предмету іпотеки за Іпотечним договором № 16.980.08.30.1 від 07.02.2008 року та Іпотечним договором № 17.980.08.30.1 від 07.02.2008 року.

Однак, як випливає зі змісту вимоги ПАТ «Платинум Банк» за №60-15/15801 від 26.09.2011 року, останній вимагав погасити прострочену загальну суму заборгованості лише за Кредитним договором №16.980.08.30 в розмірі 3 202 355,40 грн. і станом на 23.09.2011 року. Тобто кредитором до поручителя була пред'явлена не вимога про дострокове виконання зобов'язання по поверненню кредитних коштів, а інша письмова вимога про погашення простроченої заборгованості за боржника, яка не змінювала строк виконання основного зобов'язання та не виключала можливість кредитора звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (постанова Верховного суду України у справі № 6-53цс14 від 17.09.2014 року).

Настання строку виконання основного зобов'язання був обумовлений кредитними договорами як - 06.02.2028 року та 06.02.2028 року і відповідно не був змінений кредитором відповідно до пункту 9.1 кредитних договорів, яким встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за цим договором банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості за договором шляхом направлення відповідної вимоги.

Також слід зазначити, що, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року у справі 6-20цс14.

Як вбачається зі змісту кредитних договорів, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Відтак, при наявності графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен здійснювати не пізніше дати визначеної таким графіком, враховуючи те, що з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів.

З огляду на викладену правову позицію, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням.

Отже, слід дійти висновку про те, що станом на 10.03.2012 року зобов'язання за договором поруки не припинилися в повному обсязі, а інших обставин як правових підстав в обґрунтування припинення поруки позивач не вказав. Щодо припинення поруки в частині погашення чергових платежів за певний проміжок часу, то це не є предметом даного позову і позивач таким правом під час розгляду справи про солідарне стягнення з нього заборгованості за кредитними договорами не скористався.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Таким чином, заявлені позовні вимоги позивача із визначених ним підстав є необґрунтованими та недоведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.526, 559 ЦК України, постановами Верховного суду України від 21.05.2012 року у справі № 6-18цс11, від 19.03.2014 року у справі № 6-20цс14, від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14, від 24.09.2014 року у справі № 6-106цс14, ст.ст.3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218,360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про визнання договорів поруки припиненими відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: