Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 червня 2015 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Вертелецькому М.О.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2015 р.позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначають,що будинок АДРЕСА_1 знаходиться у її власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2011 р.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у вказаному будинку як член сім*ї власника,проте без поважних причин відсутній у спірному жилому приміщенні з січня 2014 р.,разом з тим,добровільно припинити реєстрацію не бажає,чим порушує права позивача як власника спірного житла вільно володіти на розпорядитися ним.

Позивач просить суд з підстав,передбачених ст.71,72 ЖК України,ст.405 ЦК України усунути перешкоди у користуванні власністю,визнати відповідача втратившим право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Мазур О.С.позов підтримала та пояснила,що відповідач ОСОБА_2був зареєстрований у спірному будинку як член сім*ї власника,проте з січня 2014 р.пішов з будинку ,створивши власну сім*ю, добровільно відмовився від свого права на користування спірним житлом,проте добровільно реєстрацію не припиняє. Це створює для позивача необхідність оплачувати утримання житла з урахуванням всіх зареєстрованих,та ускладнює процес розпорядження власністю,чим порушуються її права. Просить суд визнати ОСОБА_2 таким,що втратив право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2.в судове засідання не з*явився,викликався шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання,за отриманням якої відповідач на установу пошти не з*явився,повістка була повернута до суду за закінчення терміну зберігання і згідно ст.77 ЦПК України судова повістка вважається доставленою,а відповідач повідомленим про час та місце проведення судового засідання.

Відповідно до ст.224,225 ЦПК України в зв*язку з неявкою без поважних причин в судове засідання відповідача,належним чином повідомленого і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд за згодою представника позивача розглядає справу на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши представника позивача, дослідивши надані письмові докази у сукупності та допитавши свідків, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив,що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2011 р.,ОСОБА_1на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно довідки квартального комітету № 91 від 22.04.2015 р.,копії домової книги,відповідач зареєстрований у спірному будинку як член сім*ї власника.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Таким чином,за відповідачем як членом сім*ї позивачки зберігається право на користування жилим приміщенням у спірному будинку нарівні з його власниками ,оскільки доказів про наявність іншої угоди між сторонами про порядок користування будинком суду не надано.

Ст.47 Конституції України гарантує кожному право на житло.

Ст.9 ЖК України передбачає,що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення,або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку,передбачених законом.

Позивач при зверненні до суду підставами позову визначила ст.71,72 ЖК України,проте оскільки спірне житлове приміщення є власністю позивачки,до спірних правовідносин суд застосовує норми ст.405 ЦК України.

Як передбачено ст.405 ч.2 ЦК України,член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік,якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4показала,що вона проживає в АДРЕСА_2,є сусідкою позивачки ОСОБА_1,яка проживала у АДРЕСА_1 із сином,проте більше як півтора року ОСОБА_2.у будинку свідок не бачила,перешкод для його проживання не чинилося,за чутками,він виїхав до іншого міста.

Свідок ОСОБА_5.в суді показав,що він проживає напроти позивачки в АДРЕСА_3 та тривалий час знайомий із позивачкою і її сином,проте останнього більше року у будинку не бачив,із слів сусідів знає,що ОСОБА_2 виїхав до іншого міста.

З наведеного суд встановив,що відповідач з січня 2014 р.хоча і зареєстрований АДРЕСА_1,проте своє право на користування цим житлом не реалізовував,цього житла не потребував,участі у його утриманні не брав,перешкод для проживання у будинку позивачки йому не створювали.

За обставинами справи суд встановив,що відповідач відсутній у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин,тому наявні передбачені законом підстави для визнання його таким,що втратив право на користування ним.

Вирішуючи питання про зобов'язання ВГІРФО Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації в спірному, суд дійшов висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають,оскільки заявлені до особи,яка не залучена відповідачем до участі у справі та виходячи з наступного.

Згідно ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ст.119 ЦПК України.

Як передбачено ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як передбачено ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як роз'яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції»суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги в частині зобов'язання зняти з реєстраційного обліку відповідача заявлені до невизначеної позивачем особи.

Крім того, на час звернення до суду з такими вимогами позивач не зазначив в позові та не обґрунтував з посиланням на докази наявність з боку компетентних державних органів порушень його прав у вигляді бездіяльності чи неправомірних дій і не обґрунтував наявність спору з цього предмету, оскільки наявність судового рішення про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття її з реєстрації.

Також суд звертає увагу на те, що дії зі зняття з реєстрації фізичних осіб в житловому приміщенні здійснюються за заявою уповноваженої особи, у разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації фізичних осіб, зареєстрованих в житловому приміщенні, на підставі звернення особи, такі дії оскаржуються в порядку, встановленому КАС України.

Тому вимоги позивача про зобов'язання компетентних органів вчиняти певні дії не можуть бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.47 Конституції України,ст.ст.405 ЦК України, ст.9,156 ЖК України ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60,61,208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщення-задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,уродженця м.Запоріжжя,втратившим право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А. Галущенко