Справа № 443/793/15-ц Провадження № 2/443/371/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої судді Галій О.Й.

з участю секретаря Процака А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жидачівської міської ради Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Жидачівської міської ради Львівської області з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване приміщення- гараж АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради народних депутатів № 509 від 30.08.1996 року "Про передачу в приватну власність земельних ділянок" чоловікові ОСОБА_2 було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для гаражного будівництва розміром 30 кв.м по АДРЕСА_1. На виділеній земельній ділянці із спадкодавцем за спільні кошти та за час подружнього життя побудували гараж без виготовлення проектної документації. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер, не оформивши право власності на гараж. Оскільки будівництво гаража проведено без відповідної технічної документації, тобто має ознаки самочинного, прийняття його в експлуатацію є неможливим, тому вона змушена звертатись до суду з цим позовом.

У судовому засіданні позивач, посилаючись на викладені в позові заяві вимоги підтримала.

Представник відповідача - Жидачівської міської ради Старак Н.М. позов визнала.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як вбачається з ч.ч.1,3,5 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як вбачається з п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв'язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом.

Пункт 12 постанови передбачає, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради № 509 від 30.08.1996 р. ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для гаражного будівництва.

Як вбачається з технічного паспорта від 22.06.2005 р., виготовленого Стрийським МБТІ, власником гаража, загальною площею 24,9 кв.м. АДРЕСА_1 є ОСОБА_2

Отже, судом встановлено, що спірне майно- гараж побудований чоловіком позивача на виділеній для будівництва гаража земельній ділянці.

Так як, доказів того, що будівництвом зазначеного гаражу порушені права інших осіб, судом не здобуто, будівництво відповідає державним стандартам, будівельним нормам і правилам; будівля гаража придатна для подальшої експлуатації.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини прийняла спадщину, так як постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, успадкувала належне йому майно, користуються ним. Наведене свідчить про те, що у відповідності з ст.ст. 1268,1270 ЦК України позивач вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини у встановлений зазначеною статтею шестимісячний строк. Протягом строку для прийняття спадщини не заявила про відмову від прийняття спадщини.

Інших спадкоємців, які б згідно закону мали право на спадкування немає, а тому є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно - гараж.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ч.1 ст. 328, ч.1 ст. 331, ч.3, ч. 5 ст. 376, 1268,1270 ЦК України, суд-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., право власності на гараж АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Жидачівський районний суд.

Головуюча-суддя