Справа 206/7020/14-ц
Провадження 2/206/59/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" січня 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Кудрявцев Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

30 жовтня 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 29.11.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 6000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконував, внаслідок чого станом на 31.08.2014р. утворилась заборгованість у розмірі 30908,48грн.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 30908,48грн. та судові витрати по справі (а.с.2-5).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив ї задовольнити з підстав викладених у позові. Зазначив, що строки позовної давності не можливо застосувати, оскільки даний договір автоматично лонгується.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову та просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності до вимог позивача, подав відповідну письмову заяву (а.с.28-30). Також пояснив, що дійсно 29.11.2006р. між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». був укладений договір № б/н шляхом написання заяви, яка разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг. Своїм підписом він підтвердив, що ознайомився та погоджується із вказаними складовими укладеного договору. Згідно вищезазначеного договору він отримав кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Останній платіж ним було зроблено у 2006 році.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.11.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу був відкритий картковий рахунок і надано платіжну картку НОМЕР_1. Кредитний ліміт фіксований у сумі 6000,00грн. (а.с.9).

З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором між позивачем та відповідачем вбачається, що станом на 31.01.2014р. у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 30908,48грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 5874,85грн., заборгованості за процентами - 23085,61грн., штрафи: 500грн. (фіксована частина), 1448,02грн. (процентна складова) відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.6-8).

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по переплаті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Відповідно до п. 3.1.1 Умов і Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Нову картку після спливу терміну дії первинної картки відповідач не отримував.

Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі "місяць".

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 06.11.2013 року зазначено, що у постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 07 березня 2013 року, суди застосовуючи ч. 3 ст. 254, ч.5 ст.261, ст.ст. 256, 257, 267 ЦК України дійшли висновку про те, що оскільки у кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіку погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту і процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його, і відповідно загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений графіком.

Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, у постанові від 19 березня 2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У зв'язку з тим, що за договірними зобов'язаннями сторін відповідно до п. 9.12. Умов обслуговування договір діє 12 місяців з моменту його підписання, і якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Разом з тим, відповідно до офіційної інформації самого позивача, розміщеної на офіційному веб-сайті позивача за адресою: http://old.privatbank.ua/info/index6.stm?fileName=pl3 8 10p.html строк дії картки складає два роки, а тому і строк користування кредитом наданий відповідачеві складає два роки з моменту виготовлення (видачі) кредитної картки. Відповідач за замінеою картки не звертався, отже не міг користуватися коштами банку після спливу цього строку.

Також відповідно до п. 9.6. Умов, при відсутності на картрахунку картки грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для продовження строку дії картки и при ненадходженні грошових коштів протягом 3 місяців з моменту спливу строку дії картки, банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючих тарифів. Зазначена комісія стягується банком по спливу зазначеного в цьому пункті строку, щомісячно. У разі якщо залишок на картрахунку менше розміру комісії, встановленої тарифами банку, то розмір комісії за обслуговування картрахунку встановлюється у розмірі залишку коштів на картрахунку держателя. При нульовому залишку коштів на неактивному картрахунку картки останній закривається.

Окрім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31.08.2014р. вбачається, що останнє погашення по кредиту відбулося 16.07.2009 року. Тобто навіть у випадку заміни картки строк її дії закінчився, а даний позов подано 30 жовтня 2014 року, понад п'ять років навіть з того часу.

Доказів того, що відповідачем здійснювалося волевиявлення на продовження дії та перевипуск картки позивачем суду не надано.

Суд вважає, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, до яких можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, відповідачем вчинено не було понад останні п'ять років. При цьому якщо виконання зобов'язань передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизначених) частин платежу. Бездіяльність боржника (наприклад, не оспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій

Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, пов'язаних із наданням кредиту.

У п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», також звертається увага на те, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до загальних норм цивільного законодавства, а саме ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення.

Враховуючи наведене, беручи до уваги таку письмову заяву відповідача та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки встановлено, що позивач порушив вимоги щодо позовної давності для звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 526, 530, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков