АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22-ц/790/761/15 Головуючий 1 інст.: Чудовський Д.О.
Справа №646/3338/14-ц Доповідач: Кіпенко І. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Державна міграційна служба Червонозаводського РВ в м. Харкові ГУ ДМС в Харківській області про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_4, неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах яких діє ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Червонозаводського району м. Харкова про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення,

в с т а н о в и л а:

07 квітня 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом, в обґрунтування якого вказували, що вони є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1

У 2002 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою був укладений шлюб, від якого народились троє дітей. З 14.01.2003 року остання була зареєстрована у вказаному житловому будинку. В травні 2012 року сімейні відносини між ОСОБА_2 та відповідачкою припинилися. Відповідачка у вказаному житловому будинку не проживає з травня 2012 р. без поважних причин, за комунальні послуги не сплачує, у добровільному порядку зняти себе з реєстраційного обліку відмовляється, що в свою чергу позбавляє можливості позивачів користуватись та розпоряджатись власністю, тому просили усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні житловим будинком, визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку.

Відповідачкою ОСОБА_4, яка діє особисто за себе та в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 була подана зустрічна позовна заява до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я особа - Служба у справах дітей Червонозаводського району м. Харкова про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 вказувала, що у спірному житловому будинку, який належить позивачам, відповідачка проживала з 31.08.2000 року. З 25.05.2013 року вона та неповнолітні діти у вказаному житловому будинку не проживають. Вона неодноразово намагалась повернутись до будинку, однак позивачі у цьому їй перешкоджали. У зв'язку з вищевикладеним, просить суд зобов'язати позивачів усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням та вселити її та неповнолітніх дітей до будинку.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивачі та їх представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідачка проти задоволення позову заперечувала.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишено без задоволення. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах яких діє ОСОБА_4 - задоволено. Суд зобов'язав ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні житловим будинком та вселив ОСОБА_4 разом з неповнолітніми ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7в житловий будинок АДРЕСА_1 Суд стягнув з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 119 грн. 43 коп. та витрати на правову допомогу - 222 грн. 22 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, не відповідність доказів обставинам справи, порушення норм процесуального права, просять рішення районного суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги та у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази та дана їм належна оцінка та згідно встановленого ухвалено рішення, яке відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Судовим розглядом суду першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що житловий будинок АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.11.1972 року (а.с.4-5), свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.6), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 про одруження, 29.11.2002 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб. Прізвище дружини встановлено як «ОСОБА_4». Під час шлюбу народились діти - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.79), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 80), ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 81).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України одним із видів речового права на чуже майно є право користування.

Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу (ст. 396 ЦК).

Частиною 1 ст.405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

ОСОБА_4 була вселена до житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові, як член сім'ї власника житла та зареєстрована у вказаному будинку з 14.01.2003 року, що підтверджується копією домової книги, яка міститься в матеріалах справи (а.с.11-12).

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.05.2013 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 8).

Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Право користування жилим приміщенням членами сім'ї власника, у тому числі й колишніми, урегульовано житловим законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 3 ст. 9 ЖК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що відповідачка по справі не проживає разом з дітьми в житловому будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові з травня 2013 року. До суду позивачі звернулись в квітні 2013 року. Отже, визначений ч.2 ст. 405 ЦК України строк не сплинув.

На підтвердження поважності причин відсутності відповідача у вищезазначеному будинку, останньою було подано вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.01.2014 року, яким ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, стосовно ОСОБА_4 (а.с.89-90).

Крім того, відповідачем по справі подані докази щодо звернення нею до правоохоронних органів із заявами про вчинення ОСОБА_2насилля у сім'ї, а саме листи Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, відповідно до яких ОСОБА_409.12.2012 року, 28.08.2013 року зверталась до Червонозаводського РВ із заявами про сварку з чоловіком, однак у внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2до Єдиного реєстру досудових розслідувань було відмовлено та рекомендовано звернутися до Червонозаводського районного суду м. Харкова (а.с.85-86).

Також, згідно висновку старшого ДІМ Червонозаводського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Уварова А.О.від 30.12.2013 року, 25.12.2013 року ОСОБА_4 зверталась до позивачів з метою повернути особисті речі, однак останніми було відмовлено, у зв'язку з чим виникла сварка. ОСОБА_4звернулась до Червонозаводського РВ із заявою, за результатами розгляду якої у внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань було відмовлено та рекомендовано звернутися до Червонозаводського районного суду м. Харкова (а.с.87-88).

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -