Провадження № 2/127/4928/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2015 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати заборгованості по аліментах, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2015 року до Вінницького міського суду Вінницької області разом з позовною заявою надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати заборгованості по аліментах.

Судом, після виконання вимог, визначених ст. 122 ЦПК України, 24.07.2015 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

В вищевказаній заяві заявник просить суд вжити заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме частину будинку, що розташований за адресою: м.Вінниця, тупік Карбишева, 29 кв.1 (Сабарів), власником якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою запобігання реалізації майна, власником якого є відповідач по справі, що може унеможливити виконання судового рішення.

Суд, дослідивши доводи заяви позивача, детально дослідивши матеріали цивільної справи, зважає на наступне.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов може забезпечуватись зокрема, шляхом накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Згідно преамбули Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також розяснень Постанови пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, за умови встановлення судом обставин, що між сторонами дійсно виник спір та у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Разом з тим позивач у заяві обмежилася вказівкою на те, що відповідач має реальну можливість вжити заходів для відчуження майна (частини будинку), що може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову або зробити неможливим його виконання. Позивач у своїй заяві не наводить жодного реального ризику та не представляє будь яке документальне підтвердження тому, що зазначена нерухомість перебуває у власності відповідача та що відповідач по справі здійснює чи має реальний намір будь яким чином здійснити реалізацію свого майна, зокрема й шляхом укладення цивільно правових угод і т.п.

З позовної заяви вбачається, що розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, розрахованої позивачем самостійно, становить 107 572,59 грн. В заяві про забезпечення позову йдеться про те, що арешт має бути накладено на частину будинку, що розташований за адресою: м.Вінниця, тупік Карбишева, 29 кв.1 (Сабарів). Задоволення заяви безперечно порушить принцип ЦПК України щодо співмірності забезпечення позову та заявлених позивачем вимог.

За таких обставин та наведеної вище доказової бази, задоволення внесеної на розгляд суду заяви про забезпечення позову неможливе, оскільки примусить суд висловитись з приводу майбутнього рішення суду та змушує суд до початку розгляду справи по суті надати оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, а як наслідок доказам, які позивачем вказано як на підставу для задоволення позову.

З огляду на викладене в задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 151, ст.152, ст. 153, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати заборгованості по аліментах шляхом накладення арешту на частину будинку, що розташований за адресою: м.Вінниця, тупік Карбишева, 29 кв.1 (Сабарів), яка належить ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі до апеляційного суду Вінницької області апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ :