Справа № 211/5347/14-ц
Провадження № 2/211/187/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

26 жовтня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Ткаченко С.В.

при секретарі: Жуковій А.С.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідача: ОСОБА_4В, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрію » про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення , зміну умов праці та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, суд

Встановив:

19 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду та, з урахуванням уточнених вимог, просила суд скасувати накази про накладення дисциплінарного стягнення, наказ про зміну істотних умов праці, поновити на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 87 072, 46 грн. та компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що починаючи з 08 липня 2013 року працювала у ТОВ «Комбінат благоустрою» на посаді головного бухгалтера. 10.07.2014 р. та 17.07.2014 р. директор ТОВ «Комбінат благоустрою» ОСОБА_6 надавала позивачу усні розпорядження про чергування у штабі допомоги переселенцям з Донбасу. У зв'язку із відмовою позивача від виконання непередбаченої трудовим договором роботи директор ТОВ «Комбінат благоустрою» ОСОБА_6, без будь-яких пояснень, відсторонила її від виконання посадових обов'язків головного бухгалтера, змінила робочий кабінет, обмеживши доступ до бухгалтерської документації та комп'ютера з відповідним програмним забезпеченням. Оскільки, директор ТОВ «Комбінат благоустрою» не пояснила причини таких дій та заборонила секретарю приймати та реєструвати письмові звернення від позивача, вона направила поштою на адресу роботодавця лист в вимогою про роз'яснення причин свого відсторонення від роботи головного бухгалтера. Про факт відсторонення 18.07.2014 р. позивачем та свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було складено відповідний акт.

В подальшому, за твердженням позивача, директор ТОВ «Комбінат благоустрою» чинила тиск на неї з метою звільнення. Так, почала вимагати пояснення з приводу несвоєчасного розрахунку із заробітної плати, проведеного з електрогазозварювальником ОСОБА_7, на що позивач зазначила про неотримання нею в роботу наказу про звільнення вказаного працівника та відсутність її обов'язку щодо контролю за розрахунком із заробітної плати та здійснення нею безпосереднього розрахунку з працівниками товариства. Однак, наказом директора ТОВ «Комбінат благоустрою» № 6 від 18.07.2015 р. позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за порушення п.п. 2.1, 2.5 посадової інструкції головного бухгалтера, а саме: незабезпечення контролю за своєчасним здійсненням розрахунків з робітниками при звільненні. Позивач вважає наказ незаконним, зазначаючи, що заходи контролю, передбачені п.п. 2.1, 2.5 посадової інструкції обмежуються лише перевіркою правильності складання первинної документації з виплати заробітної плати, а не контролем за процесом та своєчасністю її складання.

21.07.2014 р. директор ТОВ «Комбінат благоустрою» ОСОБА_6 видала наказ № 115 «Про укладення договорів із споживачами про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», яким на позивача покладено обов'язки щодо укладення із споживачами житлово-комунальних послуг договорів. Позивач вважає, що цим наказом роботодавець змінив істотні умови праці та зобов'язав виконувати не обумовлену трудовим договором роботу.

Також, позивач зазначає, що 21.07.2014 р. отримала від директора ТОВ «Комбінат благоустрою» ОСОБА_6 службову записку з вимогою надати головну книгу за 2014 рік, виписки з казначейського рахунку, звіти за другий квартал 2014 р. Однак, у зв'язку з обмеженням її доступу до приміщення з первинною документацією та комп'ютером не змогла виконати вимогу директора, а також скласти звіт, про що 21.07.2014 р. вказала у службовій записці.

22.07.2014 р. директор товариства у присутності юриста, інспектора кадрів та інших працівників товариства звинуватила позивача у перебування на роботі у стані алкогольного сп'яніння та змусила пройти відповідний медичний огляд в ПНД. Після того, як звинувачення не підтвердились, директор вручила їй іншу службову записку з вимогою надати до кінця робочого дня фінансову звітність та баланс товариства. Позивач і ці документи не надала, вдруге пояснивши у знов поданій службовій записці про відсутність доступу до первинної документації та програмного забезпечення «Медок». Крім того, позивач зазначила про те, що термін подачі звітності, про надання якої просила директор товариства, ще не настав, та, за умови надання доступу до бухгалтерської документації та комп'ютера, звітність буде виготовлена та здана у відповідності із законодавством.

Проте, наказом директора ТОВ «Комбінат благоустрою» № 7 від 22.07.2014 р. на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.7 посадової інструкції головного бухгалтера, а саме не надання без поважних причин на вимогу директора звітні матеріали станом на 01.07.2014 р. Позивач вважає, що керівник не розкрив в наказі № 7 від 22.07.2014 р. зміст порушень зазначених пунктів посадової інструкції.

29.07.2014 р. позивач отримала від директора товариства адміністративну повістку до Криворізької центральної ОДПІ для складання адміністративного протоколу з питань несвоєчасного перерахування єдиного внеску у термін не пізніше 05.08.2014 р. Позивач зазначає, що 31.07.2014 р. прибула до податкового органу, пояснила про відсутність доступу до бухгалтерської документації товариства для проведення звірки взаєморозрахунків. Протокол складено не було, викликів до податкового органу в подальшому не здійснювалось.

Далі, 30.07.2014 р. директором товариства було видано наказ № 118 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за несвоєчасне перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та неодноразове порушення посадових обов'язків у вигляді звільнення.

В судовому засіданні позивач та її представники ОСОБА_3, ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини , викладені в позовній заяві.

Представники відповідача ОСОБА_4В, ОСОБА_5, заперечуючи проти позову, з урахуванням всіх уточнень, кожний окремо, зазначили, що директор товариства не змінювала головному бухгалтеру робоче місце та не обмежувала в доступі до бухгалтерської документації та комп'ютера, а лише попросила взяти в приміщенні бухгалтерії по нарахуванню платежів, яке розташоване в тому ж приміщенні, де знаходиться робоче місце бухгалтера, договори із споживачами про надання житлово-комунальних послуг.

Стосовно наказу № 6 від 18.07.2014 р. відповідач зазначив, що 14.07.2014 р. директором товариства було видано наказ № 56 про звільнення працівника ОСОБА_7 Всі працівники бухгалтерії, а це головний бухгалтер ОСОБА_1, провідний бухгалтер ОСОБА_8 та бухгалтер 1-ої категорії ОСОБА_9 працювали в одному кабінеті. Наказ про звільнення працівника було передано в бухгалтерію товариства.

Оскільки, провідний бухгалтер ОСОБА_8, яка зобов'язана здійснювати нарахування та розрахунок із заробітної плати з працівниками, перебувала у відпустці, то головний бухгалтер повинна була вжити заходів щодо інформування директора товариства про факт відсутності такої посадової особи з метою унеможливлення порушення строків розрахунків. Натомість, позивач не вжила цих заходів, чим припустилась порушень п.п. 2.1, 2.5 посадової інструкції, що підтверджується службовою запискою майстра дільниці ОСОБА_10 від. 17.07.2014 р. про скаргу працівника щодо своєчасного розрахунку.

Також відповідач зазначає, що виконання позивачем обов'язків щодо укладення із споживачами та обліку договорів про надання житлово-комунальних послуг зумовлено обов'язком працівника виконувати, у відповідності із ст. 139 КЗпП України, розпорядження керівника. А видання наказу від 21.07.2014 р. № 115 про покладення на ОСОБА_1 обов'язку ведення договірної роботи зумовлено збільшенням навантаження на працівника у зв'язку із збільшенням кількості звернень громадян з приводу перерахунку, надання пільг. Виконання головним бухгалтером покладених наказом обов'язків по веденню договірної роботи свідчить про її фактичну згоду на виконання роботи, не передбаченої трудовим договором.

Стосовно наказу № 7 від 22.07.2014 р. відповідач зазначає наступне. У зв'язку з необхідністю подання квартальної звітності директор товариства на початку липня 2014 року запитала у головного бухгалтера фінансову звітність за 2-й квартал 2014 року, яка повинна була бути нею складена станом на 01.07.2014 р. Головний бухгалтер не надала документи з посиланням на відсутність доступу до бухгалтерської документації. Потім директор товариства вдруге запросила звітну документацію, яка також не була надана.

Вимога про надання звітної документації та балансу товариства носила законний характер, оскільки законодавством встановлено, що вони складаються на кінець останнього дня звітного періоду. Головний бухгалтер притягнута до дисциплінарної відповідальності саме за не виготовлення звітної документації у встановлений законом строк.

Доступ до робочого місця, бухгалтерської документації та комп'ютера головному бухгалтеру не обмежувався, що можуть підтвердити всі працівники товариства.

Відповідачу згодом стало відомо про факт недоплати єдиного внеску. При запрошенні головного бухгалтера відвідати Криворізьку центральну ОДПІ для того, щоб ознайомитись з документами та розібратись у спірному питанні ОСОБА_1 відмовилась про що був складений акт від 24.07.2014 р. Було винесено три рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Наказ № 118 від 30.07.2014 р. і попередні два дисциплінарні стягнення і стали причиною звільнення позивача.

Вислухавши учасників справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Комбінат благоустрою» на посаді головного бухгалтера з 08.07.2013 р. (трудова книжка а.с. 4 ).

Наказом директора ТОВ «Комбінат благоустрою» № 56 від 14.07.2014 року (а.с. 47) було звільнено електрогазозварювальника ОСОБА_7 17.07.2014 р. майстер ОСОБА_10 звернувся до директора ТОВ «Комбінат благоустрою» із службовою запискою про скаргу працівника ОСОБА_7 з приводу не здійснення з ним розрахунку із заробітної плати у зв'язку із звільненням ( а.с. 45 ). Розрахунок із заробітної плати було проведено з працівником з порушенням строків, передбачених ст. 116 КЗпП України.

18.07.2015 р. директором ТОВ «Комбінат благоустрою» ОСОБА_6 було видано наказ № 6 «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення» ( л.с. 82 ) , в якому зазначено, що головний бухгалтер ОСОБА_1 порушила п.п. 2.1, 2.5 посадової інструкції, а саме не забезпечує контроль виплати розрахунків робітникам при звільненні у строки, зазначені чинним законодавством, про що свідчить службова записка майстра дільниці ОСОБА_10 від 17.07.2014 р., з якої вбачається, що до нього звернувся колишній працівник ОСОБА_7 зі скаргою на затримку розрахунку при звільненні.

Згідно з п. 2.1 посадової інструкції провідного бухгалтера (а.с. 72-74), він зобов'язаний здійснювати за допомогою засобів обліку операції по нарахуванню та оплаті праці робочим та службовцям (нарахування зарплатні, відпусток, лікарняних, компенсацій та виплат інших нарахувань усіх видів виплат по соціальному страхуванню і кінцевого розрахунку при звільненні робочих та службовців підприємства, згідно термінів, встановлених законодавством. Також в п. 2.4 посадової інструкції вказано, що провідний бухгалтер зобов'язаний складати списки на перерахування в банкомат заробітної плати робітників і службовців.

Отже, судом встановлено, що обов'язок щодо своєчасного нарахування та оплати заробітної плати працівникам ТОВ «Комбінат благоустрою» покладався на провідного бухгалтера ОСОБА_8, яка станом на дату звільнення працівника ОСОБА_7, 14.07.2015 р., перебувала у щорічній відпустці на підставі наказу директора товариства № 185 від 09.07.2014 р.

Судом встановлено, що наказ про надання провідному бухгалтеру ОСОБА_8 відпустки № 185 від 09.07.2014 р. підписаний директором ТОВ «Комбінат благоустрою», яка, надаючи в судовому засіданні показання в якості свідка підтвердила факт своєї обізнаності щодо виходу провідного бухгалтера у відпустку. А відтак, суд вважає, що директору товариства, яка затверджувала посадову інструкцію провідного бухгалтера товариства , було відомо про те, що на час відпустки ОСОБА_8 відсутній працівник, посадовими обов'язками якого передбачено здійснювати розрахунок із заробітної плати з працівниками, що звільняються з товариства. Показаннями свідків, ОСОБА_11М, бухгалтер 1-ої категорії ОСОБА_9, провідний бухгалтер ОСОБА_8, а також наказом директора товариства № 56 від 14.07.2014 р. встановлено, що про факт звільнення працівника ОСОБА_7 керівник товариства була також своєчасно обізнана.

Пунктами 2.1, 2,5 посадової інструкції головного бухгалтера ( а.с. 69-71) передбачено: «Головний бухгалтер зобов'язаний: організовувати бухгалтерський облік на основі максимальної централізації, що відповідає вимогам оперативного керівництва господарством і суворому дотриманню правил ведення обліку, згідно з чинним законодавством; здійснювати контроль за правильністю ведення фінансових, кредитних і розрахункових операцій».

Статтею 1 Закону « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні » визначено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, законодавство передбачає, що об'єктом бухгалтерського обліку є вже вчинена господарська операція.

Методичними рекомендаціями по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29 грудня 2000 р. N 356, зокрема, передбачено: «П.1 Форма бухгалтерського обліку як певна система регістрів бухгалтерського обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них обирається підприємствами самостійно з додержанням єдиних засад бухгалтерського обліку та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних. П.3 Облікові регістри (книги, відомості, журнали тощо) призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації про господарські операції, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах. П. 8 Господарські операції відображаються в облікових регістрах під час надходження первинних документів або підсумками за місяць, в залежності від характеру і змісту операцій. Інформація до облікових регістрів переноситься після перевірки первинних документів за формою та змістом. П. 38 При опрацюванні первинних облікових документів по заробітній платі і витрачанню матеріальних ресурсів записи в регістрах обліку витрат здійснюються безпосередньо з первинних документів».

З наведених вище положень законодавства вбачається, що передбачені у п. 2.5 посадової інструкції головного бухгалтера функції з контролю за правильністю ведення розрахункових операцій, виконуються посадовою особою на стадії вивчення первинної документації з нарахування заробітної плати, що надходить для складання регістрів бухгалтерського обліку. Тобто, головний бухгалтер, який здійснює ведення бухгалтерського обліку, не приймає участі у здійсненні господарської операції та створенні первинних документів, а також не контролює ці процеси.

Розрахунок з працівником під час його звільнення є господарською операцією, контроль за якою, як елемент загального контролю за поточною діяльністю товариства та управління ним у відповідності з ч. 2 ст. 145 ЦК України та ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» покладається на виконавчий орган товариства (директора). Таким чином, відмінністю контрольних функцій директора та головного бухгалтера є те, що директор здійснює контроль за діяльністю товариства та управління ним, в процесі яких вчиняються господарські операції (в тому числі розрахунок з працівниками), що супроводжуються складанням первинної документації, натомість, головний бухгалтер є відповідальним за бухгалтерський облік товариства, що полягає у вимірюванні, реєстрації, накопиченні, узагальненні, зберіганні інформації на підставі вже вчинених господарських операцій, а також контролює правильність складення первинної документації відповідними посадовими особами.

Проте, видавши наказ № 6 від 18.07.2014 р., відповідач не врахував вказане вище та притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності за відсутність контролю за своєчасність господарської операції, що не відноситься до повноважень головного бухгалтера.

Обгрунтовуючи правильність своїх дій щодо винесення оскаржуваного наказу № 6 від 18.07.2014 р. відповідач зазначає, що оскільки позивач, на підставі п. 1 наказу директора товариства «Про організацію бухгалтерського обліку та облікову політику підприємства на 2014 рік» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є відповідальною за організацію бухгалтерського обліку у товаристві, то повинна була вжити заходів щодо повідомлення директора про відсутність відповідальної за розрахунок із працівником посадової особи, а також безпосередньо здійснити такий розрахунок за умови відсутності провідного бухгалтера ОСОБА_8 Аналогічні показання надали свідки, а саме інспектор відділу кадрів ТОВ «Комбінат благоустрою» ОСОБА_11М, бухгалтер 1-ої категорії ОСОБА_9, провідний бухгалтер ОСОБА_8

Однак, суд не може погодитись з доводами відповідача, оскільки вони суперечать положенням ч.ч. 1, 2, 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які передбачають обов'язок саме органу управління забезпечити безперервність роботи бухгалтерської служби та своєчасного фіксування фактів здійснення господарських операцій у первинних документах товариства. Відповідач не довів в судовому засіданні обставину щодо згоди позивача виконувати на час тимчасової відсутності провідного бухгалтера обов'язків по нарахуванню та виплаті працівникам заробітної плати, в тому числі під час їх звільнення, яка є обов'язковою з урахуванням вимог ст. ст. 31, 32 КЗпП України.

До показань зазначених вище свідків суд ставиться критично, оскільки вони не мають посилань на конкретні документи товариства, які б свідчили про наявність вказаних вище обов'язків позивача, натомість, є лише власним оціночним судженням свідків щодо спірних обставин. Крім того, встановлюючи зазначену обставину, суд не може грунтуватись лише на показаннях свідків, що перебувають у службовій залежності до відповідача, без інших належних та допустимих доказів. З цих же міркувань суд не може вважати доведеним обставину про своєчасне повідомлення позивача (14.07.2014 р.) про наявність наказу №56 про звільнення ОСОБА_7

Також суд вважає, що здійснення головним бухгалтером контролю за правильністю ведення розрахункової операції з виплати заробітної плати можливе не в момент дослідження наказу про звільнення працівника, в якому відсутня інформація про здійснення розрахунку, а в момент дослідження відомості по нарахуванню заробітної плати (первинний документ), обов'язок складання якого на період відпустки провідного бухгалтера не був покладений на позивача. Вказана відомість була складена лише 21.07.2014 р. не з вини позивача.

Отже, суд вважає наказ № 6 від 18.07.2014 р. таким, що виданий з порушенням закону.

21.07.2014 р. позивач отримала від директора товариства службову записку (а.с.39-40) з вимогою надати до 16-00 год. цього дня головну книгу за 2014 рік, казначейські виписки, звіти за другий квартал 2014 року та інші документи, що знаходяться у віданні головного бухгалтера. Службовою запискою від 21.07.2014 р. позивач доповіла директору про неможливість складення звіту за другий квартал 2014 року та надання іншої запитуваної (крім головної книги) інформації у зв'язку з обмеженням доступу до бухгалтерської документації, яка перебуває в кабінеті бухгалтерії, з боку директора товариства.

22.07.2014 р. директором ТОВ «Комбінат благоустрою» було видано наказ № 7 «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення», яким головному бухгалтеру оголошено догану за порушення п. п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.7 посадової інструкції, що полягає у ненаданні без поважних причин на вимогу директора звітних матеріалів станом на 01.07.2014 р.

В своїх запереченнях відповідач зазначив, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зумовлено тим, що вона не підготувала звітні документи (баланс, звіт про фінансові результати, податкова декларація за другий квартал та ін.), які мали бути складені не пізніше 01.07.2014 р.

В частині першій ст. 13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» вказано, що баланс підприємства складається за станом на кінець останнього дня кварталу (року). Аналогічна норма міститься в Національному Положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності (ПСбо), затвердженому наказом Мінфіну від 07.02.2013 р. № 73. Звітним періодом ТОВ «Комбінат благоустрою» є квартал.

Пунктом 5 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2000 р. N 419, передбачено, що квартальна фінансова звітність (крім зведеної та консолідованої) подається підприємствами органам, зазначеним у пункті 2, не пізніше 25 числа місяця, що настає за звітним

кварталом, а річна - не пізніше 28 лютого наступного за звітним року. Квартальна або річна фінансова звітність подається підприємствами органові державної податкової служби у строки, передбачені для подання декларації з податку на прибуток

підприємств. Згідно з п. 296.3. ст. 296 Податкового кодексу України (в редакції, що існувала на дату виникнення спірних правовідносин), платники єдиного податку третьої - шостої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду. Підпунктом 49.18.2. п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Отже, строк для подання ТОВ «Комбінат благоустрою» декларації з єдиного податку за другий квартал 2014 року до 09.08.2014 р., інша звітність до 25 07.2014 р.

З наведених положень вбачається, що законодавством встановлений обліковий період за який складається баланс та інша фінансова і податкова звітність. Проте, законодавством не встановлюються конкретні строки виготовлення відповідальною посадовою особою звітних документів з метою їх подальшого подання контролюючим органам. Встановлені лише терміни подання звітної документації, до настання яких позивач була зобов'язана її підготувати. Таким чином, відповідач безпідставно застосував заходи дисциплінарного стягнення до позивача за не виготовлення звітної документації станом на 01.07.2014 р., оскільки звітні терміни ще не настали.

В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 18.07.2014 р. директор товариства змінила робоче місце головного бухгалтера, поклавши на неї обов'язок ведення договірної роботи із споживачами, обмеживши при цьому доступ до первинної та іншої бухгалтерської документації, комп'ютера з програмним забезпеченням «Медок», за допомогою якого складається та передається фінансова звітність. Вказана обставина доводиться показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були учасниками складення 18.07.2014 р. акту про відсторонення позивача від виконання обов'язків головного бухгалтера. Показаннями свідків ОСОБА_11М, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 також підтверджується факт зміни робочого місця головного бухгалтера, проте, даними свідками наводиться обгрунтування про бажання роботодавця поліпшити умови роботи шляхом виділення окремого кабінету. Дані свідки зазначили в судовому засіданні про те, що у позивача був доступ до документації , комп»ютера, однак до даних свідчень суд ставиться критично, оскільки вони працюють у відповідача , а отже залежні від нього . З дослідженого в судовому засіданні звукозапису, зафіксованого на диску CD-R 52х, вбачається, що директор товариства ОСОБА_6 змінила робочий кабінет головного бухгалтера та зобов'язала усним розпорядженням виконувати роботи, пов'язані з укладенням договорів про надання житлово-комунальних послуг із споживачами. На запитання позивача про те, яким чином виконувати обов'язки головного бухгалтера, складати та подавати звітність без комп'ютера та документації відповіла, що їй для роботи достатньо стільця та стола, директору не потрібен такий головний бухгалтер, а звітна та податкова документація буде складатись в подальшому без участі позивача. Автентичність звукозапису та відповідність його фонограми фактичній промові директора ОСОБА_6, нею, під час надання показань в якості свідка, підтверджено. Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засвідчили про те, що фіксація дослідженого в судовому засіданні звукозапису проводилась саме 18.07.2014 р. в приміщенні ТОВ «Комбінат благоустрою».

Таким чином, ненадання позивачем запитуваної директором товариства згідно службових записок від 21.07.2014 та 22.07.2014 р. документації в наявному на дату вимоги стані зумовлено відсутністю доступу позивача до вказаної документації та комп'ютерного програмного забезпечення («Медок»), за допомогою якого звітність створюється.

21.07.2014 р. директор ТОВ «Комбінат благоустрою» видала наказ № 115 «Щодо укладення договорів із споживачами про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій», яким зобов'язала позивача укладати договори із споживачами, надавати директору щоденний звіт та інформацію щодо загальної кількості укладених договорів.

У своїх запереченнях відповідач пояснив це тим, що зросла кількість звернень громадян з приводу укладення договорів, перерахунку та загальним збільшенням навантаження на позивача.

Оскільки, посадовою інструкцією не передбачено таких трудових обов'язків позивача, то їх покладення на позивача було можливе лише за умов дотримання роботодавцем положень ст. 32 КЗпП України. Однак, відповідач не довів в судовому засіданні дотримання ним порядку змін в організації праці позивача, зокрема, своєчасного, не пізніш ніж за два місяці, повідомлення про таку зміну.

30 липня 2014 року директором ТОВ «Комбінат благоустрою» було видано наказ № 118 «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення». В обгрунтування наказу директор зазначає, що 24.07.2014 р. отримано від Криворізької центральної ОДПІ рішення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 22.07.2014 р., та рішення № НОМЕР_3 від 24.07.2014 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску, які свідчать про те, що головний бухгалтер ОСОБА_1 порушила вимоги п.п. 2.1, 2.3, 5.2, 5.3 посадової інструкції головного бухгалтера, що і призвело до застосування штрафних санкцій та нарахування пені. Також в наказі йдеться про неодноразове порушення позивачем посадових обов'язків, за які вона притягалась до дисциплінарної відповідальності. Звільнення позивача проведено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

В судовому засіданні встановлено, що рішеннями Криворізької центральної ОДПІ № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 від 22.07.2014 р., та рішенням № НОМЕР_3 від 24.07.2014 р. до ТОВ «Комбінат благоустрою» застосовано штрафні санкції та нарахована пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску за періоди: з 21.05.2014 р. по 23.05.2014 р., з 21.06.2014 р. по 27.06.2014 р., з 22.07.2014 р. по 22.07.2014 р. ( л.с. 52-57 ). Рішення товариством не оскаржувались.

Через директора товариства податковим органом 29.07.2014 р. позивачу було вручено адміністративну повістку ( а.с. 41) для складання протоколу про адміністративне правопорушення за несвоєчасну сплату товариством єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за травень 2014 року. Протокол складено не було, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відсутнє.

Пунктами 2.1, 2.3, 5.2, 5.3 Посадової інструкції головного бухгалтера передбачений обов'язок: організовувати бухгалтерський облік на основі максимальної централізації, що відповідає вимогам оперативного керівництва господарством і суворому дотриманню правил ведення обліку, згідно з чинним законодавством; надавати оперативну інформацію, складати і надавати у встановлені строки бухгалтерську та податкову звітність; знати форми та методи бухгалтерського та податкового обліку, строки і порядок складання звітності.

Отже, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності згідно наказу №118 відбулось за недотримання обов'язку щодо організації бухгалтерського обліку, невиконання обов'язку щодо складання та подання звітності, незнання форм та методів обліку, строків і порядку складання звітності. Натомість, в рішеннях податкового органу встановлено порушення щодо своєчасного перерахування єдиного внеску, що не охоплюється зазначеними вище положеннями посадової інструкції.

Відповідач не довів в судовому засіданні обов'язку саме позивача здійснювати перерахунок єдиного внеску до пенсійного органу. Натомість, показаннями провідного бухгалтера ОСОБА_8 встановлено, що саме провідний бухгалтер здійснював перерахування єдиного внеску, а позивач навіть не вміла працювати з відповідною програмою, за допомогою якої формувались та здійснювались платежі. Пунктом 2.11 Посадової інструкції провідного бухгалтера передбачено обов'язок здійснювати облік розрахунків з пенсійним фондом.

Таким чином, всі заходи дисциплінарного стягнення, що застосовані до позивача на підставі ст. 147 КЗпП України є безпідставними, а звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку протиправним.

Отже, у зв'язку з незаконним звільненням позивач підлягає поновленню на посаді головного бухгалтера.

Статтею 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Позивач просила суд стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.07.2014 р. по 21.10.2014 р. в розмірі 87 072, 46 грн., що становить період, який перевищує один рік.

В наданому суду розрахунку середня заробітна плата позивача за вказаний період становить суму 74 811,99 грн. Розрахунок зроблений на підставі постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р. «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» із визначенням середньоденної заробітної плати (242,11 грн.) та підтверджується довідкою про середню заробітну плату. Розрахунок відповідає законодавству, є правильним.

Натомість, позивач включила до суми загальної вимоги ще компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 5 135, 40 грн. та індексацію заробітної плати в сумі 7 125,07 грн., які, відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 р. та ст. 235 КЗпП України до середнього заробітку працівника за час його вимушеного прогулу не включаються.

Отже, вимога в частині стягнення середнього заробітку підлягає задоволенню лише частково, в сумі 74 811,99 грн. Суд вважає за можливе здійснити стягнення за період, що перевищує один рік, оскільки вина позивача у тривалому розгляді трудового спору відсутня. Позивач не зловживав процесуальними права, не ігнорував судові засідання.

Встановивши факт незаконного звільнення, суд вважає за можливе стягнути компенсацію моральної шкоди, завданої позивачу винними діями відповідача, який був позбавлений засобів до існування, зазнав протиправної щодо себе поведінки роботодавця, був змушений докласти значних зусиль до відновлення своїх порушених прав, поновлення на роботі та організації свого життя. Однак, суд вважає заявлену позивачем до стягнення суму компенсації занадто великою. З урахуванням принципу розумності та справедливості, керуючись ст. 237-1 КЗпП України, суд стягує компенсацію моральної шкоди на користь позивача в сумі 1000 ( одна тисяча ) грн., яка відповідає ступеню його душевних страждань.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в частині задоволення вимог майнового характеру, що становить 748,11 грн., та в частині задоволення позовних вимог немайнового характеру в розмірі 487,20 грв.

Керуючись ст. ст. 145, 232, 235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 10, 60, 88, 213, 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» № 6 від 18.07.2014 р. «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».

Скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» № 7 від 22.07.2014 р. «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення».

Скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» № 115 від 21.07.2014 р. «Щодо укладення договорів з споживачами про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій».

Скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» № 118 від 30.07.2014 р. «Про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення».

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.07.2014 р. по 21.10.2014 р. в сумі 74 811 ( сімдесят чотири тисячі вісімсот одинадцять ) грв. 99 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в сумі 1000 ( одна тисяча ) грн.

Стягнути з ТОВ «Комбінат благоустрою» на користь державного бюджету судовий збір в сумі 1235 ( одна тисяча двісті тридцять п»ять ) грв. 31 коп.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_12