Справа № 1506/1606/2012
Провадження № 2/496/1957/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі головуючого судді Крачкової С.В.

при секретарі Квашенко А.В.

за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на ? частину реконструйованого житлового будинку та визнання права власності на легковий автомобіль і за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, після уточнень якої (т. 4 а.с. 51-55) просить визнати реконструйований житловий будинок, який знаходиться в с. Нерубайське вул. Терешкової, 5 Біляївського району Одеської області обєктом спільної сумісної власності його та відповідачки, визнати за ним право власності на ? його частину, залишити у його власності автомобіль НОМЕР_1 з виплатою відповідачці грошової компенсації за ? частини його вартості в сумі 5353 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що з 30.04.1993 року по 29.11.2012 року перебував з відповідачкою у шлюбі. 06.09.1994 року вона отримала в дар від свого батька ОСОБА_5 житловий будинок, який розташований в с. Нерубайське вул. Терешкової, 5 Біляївського району Одеської області загальною житловою площею 40 кв.м. В період до 2011 року цей будинок власною працею та за власні кошти подружжя був добудований та повністю готовий для введення в експлуатацію, збільшилась не тільки його площа з 40 кв.м. до 144 кв.м., але і вартість, оскільки в період шлюбу ними був проведений благоустрій будинку та придомової території, підведено газо-, водо- та електропостачання. Позивач також зазначає, що при проведенні технічної інвентаризації було виявлено самочинне будівництво: сарай, вбиральня, цистерна та реконструкція будинку, які були здійснені без відповідного дозволу. Посилаючись на те, що готовність вказаного житлового будинку та надвірних споруд для експлуатації складає 100%, це нерухоме майно не є обєктом незавершеного будівництва, а тому вважає, що цей будинок є обєктом спільної сумісної власності подружжя і він має право на ? його частину. Крім того, позивач просить залишити йому у власність автомобіль НОМЕР_1, який був придбаний ними в період шлюбу з виплатою відповідачці грошової компенсації за належну їй ? частину в сумі 5353 грн.

В свою чергу відповідачка подала зустрічний позов (т. 1 а.с. 215-218, т. 2 а.с. 72-74), в якому вона просить визнати сумісно нажитим майном вказаний автомобіль, передати його у власність ОСОБА_3 з виплатою їй грошової компенсації в сумі 12000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що автомобіль НОМЕР_1 був придбаний в шлюбі з відповідачем за 24000 грн., зареєстрований на його імя та знаходиться в його користуванні, а тому просить стягнути з нього грошову компенсацію ? частини вартості автомобіля, яка визначена нею на час покупки, але відповідні докази вона надати не може. При цьому також зазначила, що від батька прийняла в дар в 1994 році закінчений будівництво житловий будинок, що знаходиться в с. Нерубайське вул. Терешкової, 5 Біляївського району Одеської області, і в період шлюбу з відповідачем ніяких добудов та реконструкції в будинку не було.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_3 на своїх вимогах наполягав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, а зустрічний позов визнав частково.

При цьому в судовому засіданні пояснив, що з відповідачкою перебував у шлюбі з 1993 року по 2012 рік. В 1994 році батько подарував їй недобудований житловий будинок в с. Нерубайське вул. Терешкової, 5. В період шлюбу власним коштом добудували будинок, здійснили його благоустрій, підвели всі комунікації. Площа будинку збільшилась на 100 кв.м., дозволу на добудову та реконструкцію вони не отримували, але на цей час будинок повністю готовий до експлуатації. Вважає, що внаслідок спільних затрат вартість цього майна значно збільшилась, а тому він має право на ? його частину. Згоден виплатити відповідачці грошову компенсації вартості ? частини автомобіля згідно висновку експерта.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 визнала частково і погодилась отримати від нього грошову компенсацію в сумі 5353 грн., в частині визнання права власності на ? частину житлового будинку позов не визнала.

При цьому пояснила, що спільно нажитим майном є тільки автомобіль і вона згодна отримати від позивача запропоновану ним грошову компенсацію. Житловий будинок вона отримала в дар від батька в 1994 році, в період шлюбу з позивачем ніяких добудов чи реконструкції в будинку не проводились, площа будинку не змінилась, а в договорі дарування вказана не загальна площа будинку, а тільки житлова. Згодна сплатити позивачу ? частину вартості робіт та матеріалів по благоустрою будинку та двору, які були проведені в період шлюбу, а домоволодіння вважає тільки своєю власністю.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що в 1992 році він працював на автокрані і у спірному будинку укладав залізобетонні блоки та панелі, в 1993 році допомагав ставити покрівлю, в 1994 році будинок був оштукатурений та складався з цокольного поверху, в якому знаходились підсобні приміщення (гараж, кладова, кухня) та з першого поверху і горища, до цього часу конструкція будинку не змінилась.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що її батьки (сторони по справі) разом займались тільки благоустроєм: мощення двору, стяжка, заміна вікон, встановлення огорожі з воротами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що був у складі комісії як пожежний інспектор, яка приймала цей житловий будинок в експлуатацію. Будинок складався з полупідвалу та першого поверху, складався акт прийому в експлуатацію.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що його брат ОСОБА_10 разом з дружиною та дитиною перейшов жити в спірний будинок в 1995 році. Будинок складався тільки з полупідвального поверху, в якому була кухня, гараж та кладовка. В 1996 році були збудовані стіни другого поверху, а в 2002-2003 роках будівництво було повністю закінчено.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що йому не відомо коли почалось та закінчилось будівництво будинку, але він допомагав в благоустрою будинку та добудові другого поверху.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що ОСОБА_4 отримала в дар полупідвал, в якому знаходились підсобні приміщення. Вони добудували будинок в 2002 році, а потім виконували роботи по його благоустрою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що в 1991 році її чоловік отримав під будівництво земельну ділянку, на якій вони за власні кошти збудували житловий будинок, а в 1994 році подарували його дочці ОСОБА_4 Будинок був розміром 9 м х 9 м, складався з цокольного поверху, в якому знаходились підсобні приміщення, та першого поверху три жилі кімнати, зала. Після цього ніяких добудов та реконструкцій не було.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що спірний житловий будинок будували її з відповідачкою батьки за свої кошти, а потім подарували його сестрі і до 2011 року до нього нічого не добудовувалось.

В судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_15 пояснила, що в результаті добудови має місце самочинне будівництво, оскільки змінились розміри пятна забудови та збільшилась площа житлового будинку з часу його дарування та по січень 2013 року, дозвільні документи відсутні.

В судовому засіданні інженер філії КП «БТІ» ОМР м. Біляївка ОСОБА_16 пояснила, що за ухвалою суду нею було здійснено вихід за місцем розташування спірного домоволодіння в січні 2013 року. При обстеженні було встановлено та зафіксовано в технічному паспорті самочинне будівництво. В звязку з допущеними помилками нею виготовлялись ще два технічні паспорти станом на січень 2013 року.

Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що первісний позов ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню. При цьому суд вважає необхідним задовольнити його позов тільки в частині визнання за ним права власності на автомобіль, в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково на суму 5353 грн.

В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30.04.1993 року по 29.11.2012 року (т. 1 а.с. 5, 224).

В період шлюбу ОСОБА_4 отримала в дар від свого батька ОСОБА_5 житловий будинок загальною житловою площею 40 кв.м. без надвірних споруд, що підтверджується договором дарування від 06.09.1994 року (т. 2 а.с. 47-48).

Відповідно довідок Нерубайської сільської ради № 02-17-221 від 28.03.2013 року та № 02-17-158 від 17.03.2015 року і копії запису в по господарській книзі Нерубайської сільської ради (т. 1 а.с. 159, т. 2 а.с. 225-227) на підставі цього договору в по господарській книзі сільської ради за ОСОБА_4 числиться житловий будинок в с. Нерубайське вул. Терешкової, 5 1994 року забудови, загальною площею 63,50 кв.м., житлова площа 40,70 кв.м., чотири житлові кімнати.

З акту від 16.06.1994 року (т. 4 а.с. 82) вбачається, що цей житловий будинок в звязку з закінченням будівництва в червні 1994 року був прийнятий комісією в експлуатацію. При цьому в акті вказано, що цей житловий будинок складається з чотирьох кімнат, підсобних приміщень, його корисна площа 130,7 кв.м., а житлова 55,10 кв.м.

З будівельного паспорту на будівництво індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями (т. 1 а.с. 73-78) вбачається, що ОСОБА_5 рішенням № 12 Біляївської районної ради народних депутатів від 21.01.1992 року було дозволено будівництво одноповерхового, трьохкімнатного житлового будинку, загальною площею 63,50 кв.м., житловою 40,70 кв.м., з полупідвалом в с. Нерубайське вул. Терешкової, і його будівництва було закінчено в 1994 році.

Згідно довідки Нерубайської сільської ради № 1836 (т. 2 а.с. 91) на момент дарування цього житлового будинку згідно запису в по господарській книзі № 34/2002 вказаний житловий будинок збудований в 1994 році, має житлову площу 40 кв.м., камяний, покритий шифером, господарські будівлі та споруди відсутні.

З технічного паспорту на це домоволодіння (т. 1 а.с. 153-158), складеного станом на 17.01.2013 року вбачається, що житловий будинок складається з цокольного поверху та першого поверху, його загальна площа 144,80 кв.м., а житлова 57,40 кв.м. До складу домоволодіння входять також надвірні споруди сарай, літній душ, вбиральня, цистерна, огорожа, а також зазначено, що в 2002 році була проведена реконструкція житлового будинку, його інвентаризаційна вартість складає 91358 грн. Крім цього, в технічному паспорті вказано, що житловий будинок та сарай це самочинне будівництво.

26.03.2015 року та 10.04.2015 року інженером ОСОБА_16 були виготовлені ще два технічних паспорти (т.2 а.с. 230-236, 242-247), з яких вбачається, що має місце ще інше самочинне будівництво: сарай, приміщення І-1, І-2, І-3 (на першому поверсі) та приміщення І-7, І-8, І-9, І-10, І-11 (цокольний поверх).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1-96/15 від 26.06.2015 року (т. 4 а.с. 2-40) в процесі експлуатації житлового будинку були самочинно збудовані будівлі: сарай, вбиральня і цистерна, а також мала місце реконструкція житлового будинку після 06.09.1994 року. Дозвіл на будівельні роботи по реконструкції приміщень житлового будинку зі зміною техніко-економічних показників (збільшення загальної площі з 63,50 кв.м. до 144,8 кв.м.) не видавався.

Крім цього, експертом зазначено, що вказаний житловий будинок фактично складається з цокольного поверху та є двоповерховим, загальною площею 144,8 кв.м., в тому числі житлова 57,4 кв.м., надвірні споруди: сарай, літній душ, вбиральня, навіс, цистерна, вимощення, огорожа.

Відповідно положень ст. 24, 25 КпШС України (діяв на час придбання та реконструкції майна) та ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з цього, обєктом сумісно нажитого нерухомого майна та предметом спору може бути житловий будинок житловою площею 40 кв.м., який відповідачка прийняла в дар та є його власницею.

Але позивач ОСОБА_3 просить визнати обєктом права спільної сумісної власності його та відповідачки житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 144,8 кв.м., з якої житлова складає 57,4 кв.м. і до складу цього домоволодіння входять декілька надвірних споруд, яких раніше не було.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що загальна та житлова площа спірного житлового будинку фактично більша ніж та, що вказана в договорі дарування та в по господарській книзі Нерубайської сільської ради, а також не відповідає даним будівельного паспорту та проекту забудови.

А тому суд приходить до висновку, що після 1994 року в спірному домоволодінні була проведена його реконструкція з добудовою приміщень та будівництво господарських споруд, внаслідок чого була збільшена як загальна площа будинку так і житлова, оскільки дозвіл на проведення вказаних будівельних робіт органом місцевого самоврядування не видавався, проект не затверджувався і добудови в експлуатацію не приймалися це будівництво є самочинним.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а ч. 2 цієї статті встановлено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно розяснень в п. 20 Постанови № 6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» самочинним є будівництво (нове будівництво, реконструкція зі зміною площі та зайняттям земельної ділянки, прибудова, надбудова) обєкта нерухомості, здійснене без документів, які надають право виконувати будівельні роботи.

Крім того, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку від 18.09.2006 року (т. 2 а.с. 24) власникам земельної ділянки площею 0,083 га, на якій розташоване спірне домоволодіння, є ОСОБА_4

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Але відповідачка ОСОБА_4 заперечує факт самочинного будівництва і ні до суду, ні компетентного державного органу щодо визнання в судовому порядку або оформлення права власності на самочинне будівництво не зверталась.

Таким чином вимоги позивача про визнання за ним права власності на ? частину реконструйованого житлового будинку, що розташований в с. Нерубайське вул. Терешкової, 5, не ґрунтуються на законі та не можуть бути задоволені, а його посилання на 100% готовність цього житлового будинку до експлуатації не є підставою для задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено та визнається сторонами, що в період шлюбу в 2001 році ними був придбаний автомобіль НОМЕР_1.

Відповідно положень ст.ст. 22 КпШС України (діяв на час придбання майна) цей транспортний засіб є сумісно нажитим майном і підлягає поділу між ними.

За домовленістю сторін цей транспортний засіб залишається у власності ОСОБА_3, а він в свою чергу сплачує позивачці грошову компенсацію за ? частину його ринкової вартості в сумі 5353 грн., оскільки згідно звіту № 2015/14 (т. 4 а.с. 56-67) ринкова вартість цього автомобіля складає 10706 грн.

Згідно ухвали суду 05.08.2015 року (т. 4 а.с. 100-101) ОСОБА_3 вніс вказану суму на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на імя ОСОБА_4, що підтверджується відповідною квитанцією (т.4. а.с. 167).

Враховуючи викладене суд вважає необхідним в цій частині первісний позов ОСОБА_3 задовольнити та залишити у його власності вказаний автомобіль, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_3 на її користь 5353 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 24, 25 КпШС України (в редакції 1969 року), ст. 57, 60, 69 СК України, ст. 365, 368, 376 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на ? частину реконструйованого житлового будинку та визнання права власності на легковий автомобіль і зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя та поділ майна задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі ? частини ринкової вартості автомобіля НОМЕР_1 в сумі 5353 грн.

В іншій частині позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір 563,60 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 діб до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя: С.В. Крачкова