Справа № 317/4818/14-ц
№/п 2/317/258/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізькій районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мінгазова Р.В.,
при секретарі Балковій Л.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
законного представника позивача ОСОБА_2,
представника позивача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування, суд, -
У листопаді 2014 року ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування.
В позові зазначила, що ОСОБА_1 є власницею (прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_7) 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1. Інші частини квартири належали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (який помер раніше ОСОБА_7). ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 (друга жінка батька ОСОБА_7) померла. Поки остання була жива, ОСОБА_1 спокійно користувалася своєю частиною квартири і ніяких перешкод не мала. ОСОБА_2, як матір ОСОБА_1, облаштувала житло, тобто перевезла у квартиру речі та техніку.
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 вчасно сплачувала комунальні послуги, а остання в свою чергу безперешкодно користувалися квартирою. Після смерті ОСОБА_8 у квартирі з'явилась якась жінка, яка представилася ОСОБА_4 та повідомила, що вона є родичкою померлої, і буде приймати спадщину. ОСОБА_2 з донькою не заперечували, але в червні 2014 року вони не змогли потрапити у квартиру, так як замки були замінені. ОСОБА_2 намагалася поговорити з ОСОБА_4, але марно, до квартири їх не пускають і користуються майном ОСОБА_1 без згоди на те.
Відповідачі скористувавшись відсутністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, замінили замки вхідних дверей квартири, чим перешкодили їм у доступі до жилого приміщення а також порушили їх права щодо користування жилим приміщенням, яке належить ОСОБА_1 на праві власності. Ключів від замків вони не мають. Спроби увійти до квартири завершуються скандалами з відповідачами, потрапити до квартири вони так і не можуть.
У зв'язку з вищевикладеним позивачка ОСОБА_2, в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_1, була змушена звернутись до суду із вказаним позовом в якому просила суд зобов'язати відповідачів припинити чинити ОСОБА_1 перешкоди, які перешкоджають останній реалізувати своє право на житловим приміщенням; вселити ОСОБА_1 до спірного помешкання; визнати порядок користування спірним житлом, виділивши ОСОБА_1 у користування 1 кімнату площею 12,9 м.кв., залишивши підсобні приміщення в загальному користуванні; зобов'язати відповідачів не порушувати порядок користування житловим приміщенням; стягнути з відповідачів на свою користь витрати по сплаті судового збору.
Право власності на вказану частку квартири підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке ОСОБА_2 було видане нотаріусом Кравцовою Л.М. після проведення державної реєстрації на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2014р. Тобто, на підставі цього, згідно ст. 363 ЦК України, ОСОБА_1 набула право власності на вказане майно.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, її законний представник ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3 підтримали позов частково, а саме: вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2; визначити порядок користування житловими приміщеннями АДРЕСА_2, виділивши ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 12,9 кв.м., підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, туалет, дві кладових, коридир та лоджію - залишити у загальному користуванні; стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн..
Іншу частину позовних вимог просили залишити без розгляду, про що позивачка ОСОБА_2, надала письмову заяву.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, пояснень суду не надали, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно, однак, судові повістки за місцем перебування не отримували, згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи клопотання позивача, суд вирішив розглядати справу за відсутності відповідачів за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України відповідно до ст.224 зазначеного кодексу.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.2014 року, виданого державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М.та зареєстрованого в реєстрі за № 933, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,належить 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 11.09.2014 року № 1342, неповнолітня ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована у спірній квартирі. На час розгляду справи в суді вказана інформація сторонами не спростована.
До теперішнього часу позивачка фактично не може реалізувати своє право на проживання у зв'язку з тим, що відповідачі не впускають її до спірної квартири, змінив замок на вхідних дверях.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням, інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Враховуючи клопотання позивачка, в якому остання просить залишити без розгляду позовні вимоги в частині зобов'язання відповідачів по справі ОСОБА_4, ОСОБА_5,, ОСОБА_6 припинити чинити дії, які перешкоджають ОСОБА_1 реалізовувати своє право щодо користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 Запорізького району Запорізької області, та в частині зобов'язання відповідачів по справі не порушувати встановлений порядок користування житловими приміщеннями, а також враховуючи, що інші доводи позовної заяви знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 9 ЖК України, ст. 33, 68 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої особи ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування - задовольнити частково.
Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2.
Визначити порядок користування житловими приміщеннями АДРЕСА_2, виділивши ОСОБА_1 у користування житлову кімнату площею 12,9 кв.м., підсобні приміщення: кухню, ванну кімнату, туалет, дві кладових, коридир та лоджію - залишити у загальному користуванні.
Стягнути з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 солідарно на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів, з дня отримання його копії.

Суддя Р.В. Мінгазов