Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/805/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.05.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Франко В.А.,

Письменного О.А.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дистрибуційна сервісна компанія» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13 лютого 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Дистрибуційна сервісна компанія» про відшкодування шкоди.

Зазначив, що 25.03.2014 року о 15.50 год. на перехресті вулиць Покровської і Червоноармійської у м.Кіровограді з вини водія автомобіля ГАЗ 3302, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_6, який перебував з ТОВ «Дистрибуційна сервісна компанія» (власником автомобіля ГАЗ 3302) , у трудових відносинах, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний йому автомобіль марки ОСОБА_7 159, 2006 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_2.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 96 380 гривень. Крім того йому були завдані збитки в сумі 66 000 гривень, завдані внаслідок необхідності винаймати автомобіль для здійснення підприємницької діяльності на час ремонту пошкодженого автомобіля.

АТ «Страхова група «ТАС», у якій відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність як власник транспортного засобу, здійснило йому страхову виплату у розмірі 50 000 гривень.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача 112 380 гривень у відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13 лютого 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 753, 14 гривень у відшкодування завданої майнової шкоди та 7,53 грн. судових витрат. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким задовольнити позов. Вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального права і процесуального права, невідповідність висновку суду обставинам справи.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_5 адвоката Марченка Ю.А., який просив задовольнити скаргу, пояснення представника ТОВ «Дистрибуційна сервісна компанія» Тихоненко І.В., яка заперечувала проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про наявність передбачених ст.309 ЦПК України підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 25 березня 2014 року о 15 годині 50 хвилин у м. Кіровограді на перехресті вулиць Покровської і Червоногвардійської сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Alfa Romeo 159, 2006 року випуску, реєстраційний державний номер НОМЕР_2, що належить позивачу, та автомобіля ГАЗ-3302, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6, який належить праві власності відповідачу. Внаслідок ДТП автомобіль Alfa Romeo 159 зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2014 року в справі про адміністративне правопорушення № 405/3086/14-п водія ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає в тому, що ОСОБА_6, рухаючись по другорядній дорозі, на виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем Alfa Romeo 159, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався з правого боку по головні дорозі.

Цивільно-правова відповідальність відповідача як власника транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Кіровоградській філії AT «Страхова група «ТАС» згідно Полісу АЕ0962976 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт страхової виплати, згідно із зазначеним полісом, за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50 000,00 гривень. Ця сума була виплачена позивачу АТ «Страхова група ТАС».

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до звіту про оцінку автомобіля Alfa Romeo 159, державний номер НОМЕР_2 за №101/14 від 25 квітня 2014 року, встановлено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Alfa Romeo 159, державний номер НОМЕР_2, складає: 50 753,14 гри. (без урахування ПДВ) або 60 903,77 грн. (з урахуванням ПДВ). Таким чином, суд першої інстанції вважав, що невідшкодованою частиною майнової шкоди, завданої внаслідок механічного пошкодження автомобіля, що пов»язана з необхідністю його відновлювального ремонту, є різниця між зазначеною вартістю матеріального збитку і виплаченою страховою компанією страховою виплатою, а саме 753 грн.14 коп.

Судом також визнано недоведеним факт заподіяння позивачу збитків необхідністю винаймання ним іншого автомобіля на період ремонту пошкодженого у розмірі 66 000 гривень.

Проте, з такими висновками не можна погодитись у повній мірі, оскільки при вирішенні позову у частині відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок проведення відновлювального ремонту автомобіля, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 29 Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як видно із звіту суб»єкта оціночної діяльності приватного підприємця ОСОБА_10, складного 25.04.2014 року, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, станом на 24.04.2014 року складала 60 903 грн.77 коп. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей колісного транспортного засобу (КТЗ), який дорівнює 41,64%, та величини втрати товарної вартості, що складає 0%, у тому числі: 8 977 грн. 60 коп. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, 7 847 грн.29 коп. - вартість необхідних для ремонту матеріалів, 75 529 грн. 26 коп. - вартість складників, що підлягають заміні при ремонті. Встановлено також, що вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу деталей КТС, які підлягають заміні, становить 92 354 грн.15 коп.

Із роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року вбачається, що у випадку, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідач не має права вимагати врахування зношеності пошкоджених частин автомобіля, які підлягають заміні при його відновлювальному ремонті, а тому висновок суду першої інстанції про те, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля та необхідності відновлювального ремонту, складає 50 753 грн.14 коп.( що обрахований з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей автомобіля, які підлягають заміні, та без ПДВ), що має значення для визначення розміру страхової виплати за договором обов»язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів, а не для вирішення питання про відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки за завдану потерпілому майнову шкоду внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. У такому випадку, крім зазначених норм матеріального права, підлягають застосуванню положення ч.1ст.1166, ст.1187, п.1ч.1ст.1188, ст.1192 ЦК України. Зокрема, відповідно до абз.2ч.1ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач пояснив, що фактично ним було витрачено на відновлювальний ремонт автомобіля 96 380 гривень, у тому числі: 78 381 грн.80 коп. на придбання нових складників, що були замінені при ремонті та 17 998 грн. 20 коп. на оплату вартості ремонтно-відновлювальних робіт. Факт понесених ним витрат у такому розмірі підтверджується наданими ним належними та допустимими доказами, долученими до матеріалів справи ( рахунками-фактурою від 11.07.2014 року №23, від 04.08.2014 р. №31, накладною від 5.08.2014 р. №175 та актом виконаних робіт від 05.08.2014 року, виданих ТОВ «Індастріал-транс-агро».

Різницю між визначеною оцінювачем вартістю ремонту пошкодженого автомобіля - 92 354 грн.15 коп. ( без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, та з урахування ПДВ) і розміром фактичних витрат на ремонт - 96 380 гривень позивач пояснює ростом цін станом на час придбання нових складових, що підлягали заміні, та на вартість ремонтних робіт.

Наведене свідчить про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення у частині вирішення позову про відшкодування вартості виконання відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, що належить позивачу, з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п.4ч.1ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 у частині стягнення з відповідача 46 380 гривень - різниці між фактичним розміром завданої майнової шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - підлягають задоволенню.

Разом з тим, відмовляючи позивачу у задоволенні позову у частині відшкодування збитків у розмірі 66 000 гривень, яких він зазнав від необхідності орендувати автомобіль для здійснення ним підприємницької діяльності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позивачем передбачених законом обставин для стягнення з відповідача на його користь зазначеної суми у відшкодування понесених ним витрат. Сам факт укладення договору найму автомобіля та сплати орендної плати, за відсутності доказів необхідності оренди, не доводить наявність факту заподіяння позивачу реальних збитків такого виду. Рішення у цій частині ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального права і по суті є правильним, а тому воно не підлягає скасуванню (ч.2ст.308 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду у цій частині не спростовують зазначеного висновку та не містять допустимих доказів щодо заподіяння позивачу збитків у зазначеному ним розмірі у вигляді понесених ним витрат на оренду іншого автомобіля на час ремонту пошкодженого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, ч.5ст.88 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 13 лютого 2015 року скасувати у частині вирішення позовних вимог про відшкодування витрат на відновлювальний ремонт автомобіля і ухвалити нове рішення. Змінити розподіл судових витрат.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дистрибуційна сервісна компанія» на користь ОСОБА_5 46 380 гривень у відшкодування витрат на відновлювальний ремонт автомобіля та 463 гривні 80 коп. - у відшкодування судових витрат.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: