Справа № 127/279/15-ц
Провадження № 2/127/1371/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.05.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позовні вимоги аргументовані тим, що 02 серпня 2013року та 06 жовтня 2013 року між сторонами спору було укладено договір позики у формі двох розписок, у відповідності до якого позивач, передав відповідачу грошову позику в розмірі 32600 (тридцять дві тисячі шістсот) гривень та 2500 (дві тисячі п'ятисот) доларів США 00 центів зі строком повернення до 07 грудня 2013року. Позика була надана для особистих потреб. Грошові кошти у розмірі 32600 (тридцять дві тисячі шістсот) гривень та 2500 (дві тисячі п'ятисот) доларів США 00 центів були передані 02 серпня 2013року та 06 грудня 2013 року в момент підписання розписки.

Позивач вказує, що на його неодноразові звернення відповідач не реагує, кошти в установлений домовленістю строк позивачу не повернуті.

Таким чином позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь основну суму боргу - 72000 грн., три проценти річних у розмірі 2189 грн., інфляційні нарахування у розмірі 1224 грн., проценти за користування грошовими коштами 58500грн. що разом складає 133913 грн. надавши відповідний розрахунок суми боргу.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло, відповідачем надано заперечення на позов зокрема у зв'язку з непогодженням із сумою нарахованих 3% річних та індексом інфляції.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Згідно розписки від 02 серпня 2013року між сторонами спору було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач, передав відповідачу грошову позику в розмірі 32600 (тридцять дві тисячі шістсот) гривень згідно розписки від 06.11.2013р. та 2500 (дві тисячі п'ятисот) доларів США 00 центів зі строком повернення до 07 грудня 2013року позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 2500 доларів США ( еквівалент 20500 грн.) . (а. с. 7-8)

Судом встановлено, що позивачем 06.11.2014р. та 17.11.2014р. на адресу відповідача направлялись вимоги про необхідність повернення отриманих коштів згідно з розписки, що підтверджується матеріалами справи. ( а. с. 9-11)

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ст. 610 ЦК України - порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ч. 1ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, суму основного боргу у розмірі 2500 доларів США, ( еквівалент 20500 грн.) згідно розписки від 06.10.2013р. на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2.

Разом з тим, вимога про стягнення коштів згідно розписки від 02.08.2013р. задоволенню не підлягає виходячи з наступного: судом встановлено, що згідно розписки від 02 серпня 2013року між сторонами спору було укладено договір позики, у відповідності до якого позивач, передав відповідачу грошову позику в розмірі 32600 (тридцять дві тисячі шістсот) гривень, відповідач зобов'язався виплатити процент 1300 грн. в тиждень. В заставу ОСОБА_2 передав позивачу автомобіль ВАЗ 21013, 1982 року випуску з умовою, що в разі неповернення відповідачем суми позики до відповідача переходить право приватної власності на вказаний автомобіль, крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів про те, що відповідач враховуючи вищевказане, згідно розписки від 02.08.2013р. зобов'язаний саме повернути кошти, таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність вимоги позивача про стягнення боргу згідно розписки від 02.08.2013р.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, чудові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 610, 1046, 1047, 1049, ЦК України,. ст.ст.15, 81, 88, 209- 215, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, суму основного боргу у розмірі 2500 доларів США, ( еквівалент 20500 грн.) згідно розписки від 06.10.2013р. на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: