РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

09.06.2015 року Франківський районний суд м. Львова, в складі:

головуючого - судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» про стягнення недонарахованої заробітної плати та компенсацію моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до ЛКП „Львівелектротранс, в якому просить визнати дії керівництва ЛКП «Львівелектротранс» щодо нарахування заробітної плати незаконними, такими, що призвели до того, що заробітна плата виплачувалася в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати; стягнути з ЛКП „Львівелектротранс на її користь недоплачену частину заробітної плати за роботу у липні серпні 2012 року за роботу у нічний час у період з серпня 2011 року по березень 2013 року та роботу за квітень 2013 року серпень 2014 року включаючи індекс інфляції та 3% штрафних санкцій в сумі 2878,33 грн.; стягнути з відповідача на її користь компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Зобовязати керівництво відповідача: в пятиденний термін після вступу в законну сули рішення по справі привести умови праці, відпочинку та оплату праці у відповідність «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв трамвая та тролейбуса»; зобовязати в пятиденний термін після вступу в законну сули рішення по справі зробити враховуючи індекс інфляції донарахування та виплатити недораховану зарплату за час перебування в медичних закладах при проходженні обовязкового медогляду; зобовязати в пятиденний термін після вступу в законну сули рішення по справі надати належним чином завірені копію техніко-економічних розрахунків розкладу руху та графіків по всіх тролейбусних маршрутах та випусках тролейбусів у буденні суботні та недільні дні, які діяли, а в разі зміни графіків також тих, що діють з 01.10.2014 року по 31.01.2015 року. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що працює у відповідача на посаді водія тролейбуса. Всупереч наказів №54 від 20.02.2012 року, «про відтермінування застосування норм оплати праці», № 320 від 04.09.2012 року, №449 від 30.11.2012 року, прийнятих керівництвом відповідача та всупереч ЗУ «Про державний бюджет на 2012 р.», адміністрацією ЛКП „ Львівелектротранс розрахунок тарифних ставок не було переглянуто і оплата праці у період з 01.09.2012 року по 01.10.2012 року проводилась з розрахунку мінімальної зарплати в розмірі 1073 грн., у період з 01.04.2013 року та з 01.06.2013 року з розрахунку мінімальної зарплати в розмірі 1102 грн., що становить 15 грн. 10 коп. за годину, що суперечить ст.97 КЗпП України, п.1.1.8. Галузевої Угоди на 2010-2012 роки та п.5.2. Колективної Угоди ЛКП „Львівелектротранс на 2011-2013 роки. Також просить стягнути з відповідача на свою користь недонараховану зарплату за роботу у нічний час, мотивуючи тим, що розмір доплати за роботу у нічні години мав би становити 35%, а не 30%, як нараховує ЛКП „Львівелектротранс посилаючись на додаток №13 Колективної угоди від 25.08.2011р. Вважає, що норма яка закріплена в додатку якою встановлена доплата за роботу у нічний час в розмірі 30% є незаконною, такою, що порушує вимоги ст.16, 97 КЗпП України, вимог Генеральної Угоди та п.1.1. Колективної угоди ЛКП „Львівелектротранс на 2011-2013р. Окрім майнової шкоди у виді не донарахованої заробітної плати, неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства позивачу була завдана і моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 1000грн.

Надалі, позивач збільшила вимоги позову, в звязку із встановленим у березні 2015 року індексом інфляції 110,8% просить: визнати дії колишнього директора ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_2 щодо нарахування заробітної плати незаконними, такими, що призвели до того, що заробітна плата виплачувалася в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати; стягнути з ЛКП „Львівелектротранс на її користь недоплачену частину заробітної плати за роботу у нічний час у період з серпня 2011 року по березень 2013 року та роботу за липень серпень 2012 за період з квітня по грудень 2013, січень-серпень 2014 року року включаючи індекс інфляції та 3% штрафних санкцій в сумі 3315,24 грн.; стягнути з відповідача на її користь компенсацію за нанесену моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Зобовязати директора ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_3 привести умови праці, відпочинку та оплату праці у відповідність «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв трамвая та тролейбуса»; зобовязати директора ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_3 зробити донарахування та виплатити недораховану зарплату за час перебування в медичних закладах при проходженні обовязкового медогляду.

В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, якою позов підтримала, з підстав викладених у такому, просить задовольнити. У разі неявки представника відповідача не заперечила проти постановлення заочного рішення.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів та доказів, постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату праці вдповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст.ст. 2-4 ст. КЗпП України, Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобовязаний погождити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч.2 цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Судом встановлено, що позивач працює у ЛКП «Львівелектротранс» на посаді водія тролейбуса, з оплатою праці згідно штатного розпису. На підприємстві для таких працівників встановлена оплата праці по схемах тарифних окладів та тарифних ставках, які розраховуються з врахуванням визначеного законом розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 13 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012р." та статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013р." розмір мінімальної заробітної плати становить - з 01.07.2012р. - 1102 грн., з 01.10.2012р. - 1118 грн., 01.12.2012р. - 1134 грн., з 01.01.2013р. - 1147 грн., з 01.12.2013р. - 1218 грн.

Наказом ЛКП „Львівелектротранс №54 від 20.02.2012р. на період подолання фінансових труднощів відтерміновано застосування норм оплати праці для всіх працівників структурних підрозділів підприємства (крім низькооплачуваних) визначені Законом України „Про державний бюджет України на 2012рік та наказано застосувати з 01.01.2012 року по 31.03.2012 року 01.07.2012р. мінімальну заробітну плату -1073грн. до 01.07.2012 року.

Наказ видано на підставі пункту 1.1.8 Галузевої угоди на 2010-2012р., пункту 5.2. Колективної угоди ЛКП „Львівелетротранс на 2011-2013 роки.

04.09.2012 року директором ЛКП «Львівелектротранс» було видано наказ № 320 згідно якого проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» з 01.10.2012 року по 31.10.2012 року в розмірі 1118 грн. до 01.04.2013 року.

30.11.2012 року директором ЛКП «Львівелектротранс» було видано наказ № 449 згідно якого проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» з 01.12.2012 по 31.12.2012 рік -1134 грн. до 01.06.2013р.

04.01.2013 року директором ЛКП «Львівелектротранс» було видано наказ № 06/а згідно якого проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» з 01.01.2013р.-1147 грн. до 01.07.2013 р.

29.11.2013 року директором ЛКП «Львівелектротранс» було видано наказ № 543/а згідно якого проводилось відтермінування формування схеми посадових окладів та тарифних ставок виходячи з мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» з 01.01.2013р.-1218 грн. до 01.06.2014 р.

В порушення вимог ст. 14 ЗУ „Про оплату праці, яка передбачає, що норми колективного договору, які допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою або регіональною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більше як шість місяців, а також аналогічного положення п.1.1.8. Галузевої угоди між Міністерством з питань житлово-комунального господарства України, Всеукраїнським обєднанням обласних організацій роботодавців підприємств житлово-комунальної галузі „Федерація роботодавців ЖКГ України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2010-2012р. та ч.2 ст.97 КЗпП України, відповідач -ЛКП „Львівелектротранс по спливу терміну на який було від терміновано застосування норм оплати праці проводив розрахунок тарифних ставок з мінімальної заробітної плати в неналежному розмірі.

Розмір тарифної ставки позивача у вказаний в позові період був меншим ніж передбачалося умовами галузевої угоди, а саме вини відповідача ЛКП „Львівелектротранс, що потягло недоплату йому заробітної плати за певний період.

Зі змісту галузевої угоди на 2010-2012 роки, вбачається, що сторони визнали угоду як чинний правовий акт, на підставі якого здійснюється регулювання трудових відносин та соціально-економічних питань в житлово-комунальному господарстві, а прийняті сторонами зобовязання та норми поширюються на всіх найманих працівників та роботодавців, що перебувають у сфері дії суб'єктів угоди і є обовязковими для виконання.

Відповідно до галузевої угоди, мінімальна тарифна ставка за просту некваліфіковану працю встановлюється у розмірі не нижче визначеної законодавством заробітної плати, а мінімальна тарифна ставка робітника І розряду - у розмірі не менше 120 % розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом.

Статтею 13 Закону України „Про Державний бюджет України на 2012р.та ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік» установлено розміри мінімальної заробітної плати на підставі яких підлягали перегляду тарифні ставки у ЛКП „Львівелектротранс., з 01.07.2012 року-1102 грн., з 01.10.2012 року-1118 грн., з 01.12.2012 року 1134 грн., з 01.01.2013 року-1147 грн., з 01.12.2013 року-1218 грн.

Згідно п. 1.1.8 галузевої угоди, на період подолання фінансових труднощів, але не більш як шість місяців підприємством можуть застосовуватись норми оплати праці нижче норм визначених генеральною, галузевою або регіональними угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці.

Згідно вказаним наказам ЛКП «Львівелектротранс» № 230; 320; 449; 06а; 543 та Закону України «Про державний бюджет» з липня 2012 року погодинна тарифна ставка водія тролейбуса мала становити 15,10 грн.; з 01.04.2013 року 15,28 грн.; з 01.06.2013 року 15,50 грн; з 01.07.2013 року 15,68 грн.; з 01.06.2014 року16,65 грн.

З наведеного вбачається, що відповідачем не взято до уваги те, що відповідно до ст.ст. 21, 22 ЗУ "Про оплату праці" та п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 13 від 24.12.1999 року, роботодавець не може в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, які погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Враховуючи наведені норми закону, вивчивши подані розрахунки не донарахованої заробітної плати, розрахунки індексу інфляції та Таблиці «Норми часу при різних режимах роботи працівників ЛКП «Львівелектротранс», та суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачена заробітна плата за роботу у нічний час у період з серпня 2011 року по березень 2013 року та роботу за липень серпень 2012 за період з квітня по грудень 2013, січень-серпень 2014 року року, з урахуванням індексу інфляції та 3% штрафних санкцій в сумі 3315,24 грн.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до ст.23 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з ушкодженням здоров»я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім»ї.

В обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди позивач посилається лише на те, що неправомірними діями відповідача відносно порушень трудового законодавства та невиплати заробітної плати у встановленому порядку та розмірі їй була завдана моральна шкода, яку він оцінює у 1000грн.

Суд, оцінюючи відносини, що склалися між сторонами допускає можливість спричинення неправомірними діями відповідача моральної шкоди, однак заявлений до стягнення розмір не є співмірним із понесеними позивачем збитками. Тому позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог, заявлених у п.4 та п.5 уточненого позову про зобов'язання керівництва відповідача до вчинення дій, суд вважає, що у задоволенні таких слід відмовити, оскільки позов у цій частині є необгрунтованим.

З наведених міркувань, керуючись ст.ст. 1, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.97, 233, 237-1 КЗпП України, ст.14 ЗУ «Про оплату праці», суд ,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Визнати дії колишнього директора ЛКП «Львівелектротранс» ОСОБА_2 щодо нарахування заробітної плати незаконними, такими, що призвели до виплати заробітної плати в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати. Стягнути з ЛКП „Львівелектротранс на користь ОСОБА_1 недоплачену частину заробітної плати за роботу у нічний час у період з серпня 2011 року по березень 2013 року та роботу за липень серпень 2012, за період з квітня по грудень 2013, з січня по серпень 2014 року, включаючи індекс інфляції та 3% штрафних санкцій в сумі 3315,24 грн.

Стягнути з ЛКП «Львівелектротранс» на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів, з дня отримання копії рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.