Справа № 461/1316/15 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/5667/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Куцика І.Б.,

з участю: представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - Мартин О.В., ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 9 липня 2015 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, з участю третіх осіб - Львівського комунального підприємства «Княже місто», ОСОБА_8, про зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог - відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржила Галицька районна адміністрація Львівської міської ради (далі - Галицька РА). В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що відповідачі не виконали розпорядження голови Галицької РА від 27.11.2014 року про приведення квартири у відповідність до проектних пропозицій. Посилається на рішення Галицького районного суду м.Львова від 24.02.2001 року, яким задоволено позов Галицької РА про визнання свідоцтва про право власності недійсним. Вважає, що відповідачам було надано достатньо часу для приведення кватири у відповідність до проектних пропозицій. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради - Мартин О.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4 про заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Матеріалами справи встановлені наступні обставини.

Відповідачі ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1. (а.с.5)

В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає третя особа - ОСОБА_8 (а.с.71)

Вказаний будинок перебуває у власності Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛКП «Княже місто».

Відповідно до рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів №350 від 12.06.1990 року «Про розгляд заяви гр.ОСОБА_9 та гр.ОСОБА_10.» вирішено вважати технічно можливим приєднати вільну квартиру НОМЕР_1 до квартир НОМЕР_2 та АДРЕСА_1 з їх наступним переплануванням згідно з проектними пропозиціями, розробленими Львівським філіалом Інституту «Укржитлоремпроект» (варіант №1). (а.с.6-7)

Відповідно до рішення виконкому Ленінської районної ради народних депутатів №281 від 14.05.1991 року «Розгляд листа Львівської міської ради народних депутатів №1/405 від 2.04.1991 року по заяві гр.ОСОБА_10.» зобов»язано гр..ОСОБА_9 провести роботи по переплануванню кватири згідно з проектними пропозиціями (варіант 1), розробленими Львівським філіалом Інституту «Укржитлоремпроект». (а.с.8)

18.07.2014 року ЛКП «Княже місто» направило відповідачам попередження із зобов»язанням до 1.08.2014 року привести приміщення квартири НОМЕР_3 згідно з проектними пропозиціями (варіант 1), розробленими Львівським філіалом Інституту «Укржитлоремпроект». (а.с.9)

12.09.2014 року та 19.11.2014 року направлено повторні попередження. (а.с.10,12)

Відповідно до акту обстеження технічного стану квартири НОМЕР_3 від 26.09.2014 року, складеного комісією ЛКП «Княже місто» встановлено, що в такій здійснено самовільне перепланування в коридорі загального користування. (а.с.11)

20.11.2014 року складено акт, в якому відображено перепланування здійснені відповідачами. (а.с.13)

Розпорядженням голови Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 27.11.2014 року №472 затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №41 від 25.11.2014 року, параграф №7), та зобов»язано відповідачів за власні кошти привести квартиру НОМЕР_3 у відповідність до проектних пропозицій (варіант 1), розробленими Львівським філіалом Інституту «Укржитлоремпроект», а саме: 1) демонтувати перегородку в коридорі загального користування пл.3,6 кв.м. (літ.1-1) в квартирі НОМЕР_3 на АДРЕСА_1; 2) влаштувати кладовку та роздільний санвузол на площі кухні згідно технічного паспорта на квартиру складеного станом 10.07.1996 року демонтувати перегородку між приміщеннями 4а-2 та 4а-7, закласти дверні пройоми з приміщення 4а-5 та влаштувати дверний пройом між приміщеннями 4а-6 та 4а-7, замурувати існуючі вхідні двері в приміщення 4а-1. (а.с.15,16)

4.12.2014 року відповідачам направлено попередження із вимогою виконати розпорядження голови адміністрації.(а.с.17)

26.12.2014 року комісією ЛКП «Княже місто» складено акт, яким встановлено, що відповідачі вимог розпорядження голови не виконали. (а.с.18)

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 24.02.2011 року, яке набрало законної сили, позов Галицького районної адміністрації Львівської міської ради задоволено та визнано свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_3 на АДРЕСА_1 НОМЕР_4 від 9.08.1996 року недійсним. (а.с.19-20)

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу було відомо про порушення своїх прав з 1991 року, а саме з часу прийняття виконкомом рішення №281 від 14.05.1991 року, останнім поважних причини пропуску не наведено, а представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності, то в задоволенні позову слід відмовити у зв»язку із спливом строку позовної давності.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки строк позовної давності на вимоги про зобов»язання привести квартиру у відповідність до проектних пропозицій не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після прийняття виконкомом Ленінської районної ради народних депутатів рішення №281 від 14.05.1991 року, оскільки таке порушення продовжує мати місце, тобто є триваючим, а відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов»язання відповідачів за власні кошти привести квартиру НОМЕР_3 у відповідність до проектних пропозицій (варіант 1), розроблених Львівським філіалом Інституту «Укржитлоремпроект», а саме: демонтувати перегородку в коридорі загального користування пл.3,6 кв.м. (літ.1-1) в квартирі НОМЕР_3 на АДРЕСА_1, то колегія суддів приходить висновку, що такі вимоги підлягають задоволенню у зв»язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до проектних пропозицій (варіант 1), розроблених Львівським філіалом Інституту «Укржитлоремпроект» під літ.1-1 на плані 3-го поверху будинкуАДРЕСА_1 знаходиться коридор загального користування площею 3,6 кв.м. (а.с.14)

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 24.02.2011 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_11 самовільно здійснив перепланування, і в тому числі в коридорі загального користування, що суперечить затвердженому проекту. (а.с.19-зворот)

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року у багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т.ін.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пунктів 4.2.2, 4.2.3, 4.5.1 Положення про Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.01.2012 року НОМЕР_2 районна адміністрація здійснює контроль за станом благоустрою житлового фонду, нагляд за станом благоустрою відомчого і приватного житлового фонду, має повноваження на звернення у встановленому законом порядку до судових органів з позовними заявами з питань, що виникають у процесі здійснення наданих їй повноважень.

А відтак, оскільки в коридорі загального користування встановлено перегородку, що відповідно до ст.61 ЦПК України не потребує доказуванню, так як ця обставина встановлена рішенням Галицького районного суду м.Львова від 24.02.2011 року, чим порушено благоустрій в загальному коридорі квартири НОМЕР_2 та НОМЕР_3 вказаного будинку, відповідачів слід зобов»язати демонтувати перегородку.

При цьому колегією суддів не приймається до уваги посилання відповідачів на те, що перегородка встановлена ОСОБА_11, який уже помер, а вони не вчиняли дій по встановленню перегородки, так як останні проживали і проживають в квартирі НОМЕР_3, де проживав ОСОБА_11, тобто продовжують користуватись вказаною квартирою.

Однак щодо задоволення решти позовних вимог про зобов»язання відповідачів влаштувати кладовку та роздільний санвузол на площі кухні згідно технічного паспорта на квартиру складеного станом 10.07.1996 року демонтувати перегородку між приміщеннями 4а-2 та 4а-7, закласти дверні пройоми з приміщення 4а-5 та влаштувати дверний пройом між приміщеннями 4а-6 та 4а-7, замурувати існуючі вхідні двері в приміщення 4а-1, то колегія суддів вважає, що в задоволенні таких слід відмовити з наступним.

Згідно з ст.100 ЖК України виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до ст.152 ЖК України (в редакції від 12.02.2015 року) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Відповідно до п.1.4.1. Правил утримання будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно п.1.4.2 вказаних Правил переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Пунктом 1.4.3 передбачено, що до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Згідно з п. 1.4.6. Правил власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Однак позивачем не подано доказів на підтвердження, що переобладнання та перепланування проведено або має проводитись з втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Таким чином, враховуючи, що станом на день ухвалення рішення судом першої інстанції згідно з ст.152 ЖК України не вимагається дозвіл виконавчого комітету місцевої Ради на проведення переобладнання та перепланування квартири, що належить громадянинові на праві приватної власності, колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог про зобов»язання відповідачів влаштувати кладовку та роздільний санвузол на площі кухні згідно технічного паспорта на квартиру складеного станом 10.07.1996 року демонтувати перегородку між приміщеннями 4а-2 та 4а-7, закласти дверні пройоми з приміщення 4а-5 та влаштувати дверний пройом між приміщеннями 4а-6 та 4а-7, замурувати існуючі вхідні двері в приміщення 4а-1 слід відмовити.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 9 липня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково. Зобов»язати ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 демонтувати перегородку в коридорі загального користування пл.3,6 кв.м. (літ.1-1) в квартирі НОМЕР_3 на АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р. Ніткевич А.В.