У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 на дії державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2, та начальник другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В :

Заявник, ОСОБА_1, звернулася до суду зі скаргою на дії держаного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2, та начальник другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 В поданій скарзі заявник просить суд скасувати постанови державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2, винесені в рамках виконавчого провадження №43784890, відкритого на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 суми авансу у розмірі 83926,50 грн.

Вимоги скарги заявник обґрунтовую тим, що 19.06.2013 року Приморським районним судом м. Одеси постановлено рішення, яким з заявниці стягнуто на користь ОСОБА_4 суму авансу у розмірі 83926,50 грн.

02.07.2014 року ОСОБА_1 отримала лист другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якому містилась Постанова №В-8/1037 від 23.06.2014 року про накладення арешту на все її рухоме та нерухоме майно та заборону його відчуження.

05.07.2014 року ОСОБА_1 отримала лист другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, в якому містилась Постанова держаного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 №В-8/1037 від 18.06.2014 року про відкриття виконавчого провадження ВП №43784890.

08.07.2014 року заявниця прибула до держаного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 із поясненнями та зауваженнями на постанову від 23.06.2014 року про арешт майна боржника, та на постанову від 02.07.2014 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

ОСОБА_1 зазначила, що державному виконавцю вона запропонувала добровільно сплачувати щомісячно 200,00 грн. з пенсії, в рахунок погашення боргу. Також заявницею було запропоновано державному виконавцю виставити на продаж квартиру АДРЕСА_1, яка перебуває в заставі у банку. Однак, державний виконавець не погодився з зазначеними умовами.

Заявниця стверджує, що після ознайомлення з документами виконавчого провадження нею було виявлено ряд порушення з боку державного виконавця при здійснені виконавчого провадження, а саме: порушення порядку відкриття виконавчого провадження; порушення порядку накладення арешту на майно боржника його доходи; порушення державним виконавцем строків та порядку належного сповіщення боржника про прийняті рішення та вчинення певних виконавчих дій.

Заявниця зазначає, що вона звернулася з відповідною скаргою, на дії державного виконавця, до начальник другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3, однак до цього часу не отримала відповіді на своє звернення.

Заявник, ОСОБА_1, в судове засідання зявилася, скаргу підтримала, просила суд задовольнити вимоги скарги у повному обсязі.

Державний виконавець другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2, та начальник другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судового засідання сповіщалися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Суд розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом. Іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішенням, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч. 1, 2 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, передбаченому виконавчим документом.

Відповідно до ст. 7 вищенаведеного Закону, державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 25 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявниця зазначає, що про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на її майно та грошові кошти її було повідомлено з порушення встановлених строків, порядок накладення арешту на її майно та доходи був порушений, при цьому жодного доказу такого порушення заявником суду надано не було.

Заявниця надала суду інформацію про те, що рішення суду, відповідно до якого відбуваються виконавчі дії, оскаржено до суду за нововиявленими обставинами, але при цьому суду не надано ні підтвердження цієї обставини, ні кінцевого рішення за результатами такого перегляду.

Враховуючи зазначене суд вважає твердження заявника щодо порушення державним виконавцем положень Закону України Про виконавче провадження лише її припущенням, що не може бути підставою для задоволення скарги.

У звязку з вищевикладеним, суд не вбачає в діях державного виконавця порушення прав боржника та положень Закону України Про виконавче провадження, а відтак підстав для скасування постанов державного виконавця, винесених в рамках виконавчого провадження ВП № 43784890 не має, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209-210, 218, 385-387 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2, та начальник другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 - денний строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, ухвала якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя