Справа №22ц-798 Головуючий у 1-ій інст. ОСОБА_1
Категорія 33 Доп. в апеляційній ін-т. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Павлишина О.Ф.

суддів: Штефаніци Ю.Г., Мусіної Т.Г.

при секретарі: Смалюх У.З.

за участі позивача ОСОБА_3 відповідачки ОСОБА_4 та представника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 із залученням третіх осіб без самостійних вимог виконавчого комітету Стрийської міської ради та інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, про усунення перешкод в користуванні його будинком №35 по вул. Вишневій в м.Стрий Львівської області та знесення самочинної будівлі і паркану, розташованої на межі суміжних земельних ділянок позивача і відповідачки, з покликанням на те, що відповідачка самочинно розпочала будівництво господарської будівлі на межі її земельної ділянки та цегляний паркан висотою 2 метри між їхніми земельними ділянками з фасадної сторони будинку.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2009 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним та необґрунтованим, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку, вказавши в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції належно не оцінив наведені ним доводи та надані докази, не врахував вимог ДБН 360-92** щодо відстаней розташування будівель до меж сусідніх земельних ділянок, та дійшов невірного висновку про те, що самовільно збудовані відповідачкою цегляний сарай і паркан не порушують його права власника, тому просить це рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. (а.с.82 -84).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 на обґрунтування апеляційної скарги, відповідачки ОСОБА_4 та представника інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_5 в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарги.

З матеріалів справи вбачається що позивач та відповідачка є співвласниками будинку по вул. Вишневій, буд.35 в м. Стрию. При цьому відповідачці ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 06.07.2001 року на праві приватної власності належить присадибна земельна ділянка площею 735 кв. м., яка розміщена за цією ж адресою. Дана земельна ділянка межує з присадибною земельною ділянкою, що знаходиться в користуванні ОСОБА_3 (а.с.7,8,9,49-50,52,53).

Судом беззаперечно встановлено також, що на межі земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на присадибній ділянці останньої, знаходився дерев`яний сарай під літ. Б розмірами 3,40 х 2,10 м., який ОСОБА_4 перебудувала на цегляну господарську кладову (а.с.49,54). Окрім того, остання спорудила між їхніми земельними ділянками з фасадної сторони будинку цегляний паркан. Дані обставини сторонами не заперечуються.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_3, останній звернувся до суду в порядку ст.16, 321,391 ЦК України за захистом порушеного, на думку позивача, його права власності та усунення перешкод в користуванні своїм будинком і присадибною земельною ділянкою, внаслідок самочинного будівництва відповідачкою господарської споруди та цегляного паркану на межі їх земельних ділянок, шляхом знесення цих споруд.

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції з достатньою повнотою та всебічністю дослідив надані сторонами докази, вірно встановив фактичні обставини справи, спірні правовідносини та правильно застосував матеріальне і процесуальне право при вирішенні даного позову.

За змістом ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В той же час, відповідно до положень ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Зокрема, ОСОБА_3, стверджуючи про те, що перебудований сарай на господарську кладову перешкоджає йому користуватись присадибною земельною ділянкою, а споруджений цегляний паркан призводить до замокання зовнішніх стін його будинку, окрім голослівних заяв, не надав суду жодних достовірних і переконливих доказів на підтвердження своїх доводів. Не наведені такі і в апеляційній скарзі та не надані в суді апеляційної інстанції. При цьому, в ході апеляційного розгляду справи позивач зазначив, що у попередніх співвласників будинку по вул. Вишневій, 35 в м. Стрию не виникало спору з приводу користування дерев`яним сараєм, на місці якого і була збудована спірна господарська споруда.

В той же час, відповідачем у справі ОСОБА_4 були надані належні і допустимі докази того, що перебудова дерев`яного сараю на цегляну господарську кладову була здійснена нею не самочинно, а на підставі відповідного дозволу за рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради від 23.10.08 р. за №362 на власній земельній ділянці в існуючих розмірах 3,40 х 2,10 м. з виготовленням відповідної проектної документації, за погодженням з інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю та Стрийським РВ ГУ МНСУ у Львівській області(а.с.54-58).

Представник інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ОСОБА_5, заперечивши проти доводів апеляційної скарги, в судовому засіданні судової колегії апеляційного суду зазначив, що за заявою ОСОБА_3 в складі комісії здійснював перевірку правомірності зведення господарської кладової та цегляного паркану в садибі ОСОБА_4 по вул. Вишневій, 35 в м. Стрию. При цьому порушень ДБН виявлено не було. Перебудова сараю на цегляну господарську кладову здійснена в межах попередньої дерев`яної споруди, а її фактичні розміри складають 3,38 х 2.08 м. При цьому покрівля даної споруди запобігає стіканню атмосферних опадів на суміжну земельну ділянку ОСОБА_3. Висота цегляного паркану не перевищує максимальні норми. Висота самої огорожі становить1,35-1,57 м. а стовпців 1,8 м. Ці пояснення підтверджуються актом проведеної перевірки від 17.07.2009 року (а.с.100).

Оскільки зведення спірної господарської будівлі, цегляної кладови, здійснено у встановленому законом порядку в межах та в порядку перебудови раніше існуючого дерев`яного сараю, із запобіганням стікання атмосферних опадів з покрівлі на територію суміжної земельної ділянки ОСОБА_3, суд першої інстанції, при прийнятті рішення обґрунтованого виходив із того, що дана господарська споруда не перешкоджає позивачу в користуванні ним своєю земельною ділянкою та не порушує його прав, в тому числі з урахуванням вимог ДБН 360-92**, на які покликається апелянт.

Не встановлено судом порушень діючого законодавства та прав позивача в користуванні будинком і в діях відповідачки щодо зведення цегляного паркану з фасадної сторони будинку.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та процедура розгляду передбачена ЦПК України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_2