Справа №490/2073/15-ц 01.10.2015 01.10.2015 01.10.2015
Провадження №22-ц/784/2408/15
Єдиний унікальний номер 490/2073/15-ц
Номер провадження 22ц/784/2408/15
Головуючий у 1 інстанції Мамаєва О.В.
Категорія 27 Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: судді Прокопчук Л.М.

Суддів Буренкової К.О., Кутової Т.З.

Із секретарем судового засідання Лівшенко О.С.

Без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

13 березня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки, посилався на те, що 25 квітня 2012 року відповідачка підписала заяву про відкриття поточного рахунку, якою приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг, тим самим уклавши договір банківського обслуговування, та взяла на себе зобовязання виконувати умови договору. На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідачки в кредит 7900 грн. Зазначену суму вона не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом у вказаній вище сумі, заборгованість по процентам за користування кредитом 8681,22 грн., заборгованість по комісії - 2061,90 грн., заборгованість по пені - 5630,78 грн., а всього 24273,90 грн., які просив стягнути з відповідачка та понесені судові витрати (а.с.1-5).

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 червня 2015 року позов ОСОБА_1 акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» залишено без розгляду (а.с. 54).

В апеляційній скарзі на вказане судове рішення представник позивача посилається на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки позивач не був повідомлений про розгляд справи. Просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 56-59).

В судове засідання апеляційного суду сторони не зявились. Про розгляд справи належно повідомлені.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що справа призначалась до розгляду на 13 травня 2015 року та на 17 червня 2915 року, про що представник позивача повідомлявся телефонограмами, але в судові засідання не зявився. Клопотань про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Але з висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Статтею 169 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі.

За змістом вимог ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише в разі повторної неявки позивача, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка без поважних причин.

Системне тлумачення частини третьої ст. 169 та п. 3 частини першої ст. 207 ЦПК України дозволяє припустити, що застосування інституту залишення заяви без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання можливе лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Аналіз змісту ст. 74 ЦПК України, якою передбачено порядок повідомлення про судове засідання, дає можливість зробити висновок, що категорією «належне повідомлення» запропоновано вважати: конкретний спосіб повідомлення, передбачений цивільним процесуальним законодавством; дотримання встановленої законом процедури повідомлення з урахуванням обраного способу; своєчасність такого повідомлення; наявність у суду доказів, що підтверджують фіксацію повідомлення або виклику.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 16.04.2015 року справа призначена до розгляду на 13.05.2015 року (а.с. 43).

На а.с. 44 є лист суду від 17.04.2015 року про направлення копії ухвали суду сторонам рекомендованим відправленням з повідомленням. Дані про отримання повідомлення в справі відсутні.

Відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання, сторони в судове засідання 13.05.2015 року не зявились (а.с. 46).

Відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання, у звязку з неявкою сторін фіксування судового засідання 17.06.2015 року не здійснювалось (а.с.53).

Про зазначені вище дати судових засідань представника позивача повідомлено телефонограмами (а.с. 45, 47). Дані про те, що телефонограми зареєстровані у відповідному журналі суду, відсутні, тобто фіксація повідомлення або виклику, як того вимагає ч.6 ст. 74 ЦПК України, не відбулася.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те, що позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи, є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

У зв'язку із цим залишення заяви без розгляду за відсутності належних відомостей про повідомлення представника позивача про час судового розгляду справи, є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.

З огляду на наведе, виходячи з положень пунктів 3, 4 частини 1 статті 311 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 17 червня 2015 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді