Справа № 473/2264/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"24" вересня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна

ВСТАНОВИВ:

16.06.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ сумісно нажитого майна: предметів домашньої обстановки 17-ти найменувань, рухомого майна: автобуса Рута 20 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1; автобуса Сетра S 213H 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2; нерухомого майна квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 14.04.2000 року по теперішній час, у цей час було придбано вказане майно вартість якого оцінює у 438700 грн.

Посилаючись на те, що частки подружжя у сумісно нажитому майні є рівними, позивач просив визнати за ним та відповідачем право власності на ? частку спірної квартири, визнати за нею право власності на рухоме майно транспортні засоби, розділити предмети домашньої обстановки.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, згоден з оцінкою майна, визначеною позивачем.

Представник третьої особи ВАТ «Вознесенський спецагропромтранс» - в судовому засіданні позов не визнав вказуючи, що сторони перебувають у шлюбі і права позивача не порушені, даний позов поданий позивачкою з метою унеможливити виконання рішення господарського суду Миколаївської області від 04.02.2015 року про стягнення на користь ВАТ «Вознесенський спецагропромтранс» 132634,52 грн., в ході якого державною виконавчою службою накладено арешти на все майно, що належить боржнику, не згоден з оцінкою транспортного засобу - автобуса Сетра S 213H 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, оскільки в ході виконання наказу проведено його оцінку і станом на 18.09.2015 року його вартість становить 151700 грн.

Представник третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк» - в судовому засіданні пояснив, що 20.09.2011 року між ним та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено кредитний договір згідно якого відповідач отримав 42600 грн. для поповнення обігових коштів та 119400 грн. для придбання транспортного засобу, в якості забезпечення цього зобовязання був укладений іпотечний договір і передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2015 року з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 стягнено на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 155017 грн., вважає, що при поділі майна потрібно враховувати також борги подружжя.

Представник третьої особи ОСОБА_3 ОСОБА_4- в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи, що права позивача не порушені, транспортні засоби при поділі мають залишитися у власності позивача, оскільки використовуються ним при здійснені підприємницької діяльності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.04.2000 року по теперішній час, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачкою.

21.08.2006 року за нотаріально посвідченим договором купівлі продажу відповідачем ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_3 та зареєстровано за ним право власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно. Вказане майно було придбано за спільні кошти подружжя у період шлюбу, у звязку з укладенням 20.09.2011 року ОСОБА_2 як фізичною особою-підприємцем кредитного договору з ПАТ «Укрсоцбанк», спірна квартира перебуває під іпотекою, що підтверджується іпотечним договором від 20.09.2011 року. Отримані кредитні кошти ОСОБА_2 в повному обсязі банку не повернуті, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24.06.2015 року з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 стягнено на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 155017 грн.

Також в період перебування сторін у шлюбі було придбано рухоме майно: автобус Рута 20 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1; автобус Сетра S 213H 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. Вказане рухоме майно знаходиться в обтяжені:

автобус Рута 20 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1 заборона відчуження у звязку з отриманням кредиту на його придбання в ПАТ «Райффайзен банк «Аваль»;

автобус Сетра S 213H 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 накладено арешт згідно постанови відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції від 29.08.2014 року у звязку з виконанням наказу господарського суду Миколаївської області від 04.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Вознесенський спецагропромтранс» 132634,52 грн.

Вказані транспортні засоби використовуються відповідачем ОСОБА_2 для здійснення підприємницької діяльності, повязаної з перевезенням пасажирів.

Також у період перебування сторін у шлюбі було придбано предмету домашньої обстановки:

1.Кухонний гарнітур 5500 грн.

2.Стінка кухонна 25000 грн.

3.Холодильник Снайге 16000 грн.

4.Столовий гарнітур «Малайзія» - 60000 грн.

5.Сервант «Малайзія» - 35000 грн.

6.Люстра із чеського кришталю 7000 грн.

7.Спальня Індонезія 30000 грн.

8.Телевізор «Самсунг» - 10000 грн.

9.Люстра кришталева «Богемія» - 7000 грн.

10.Диван мякий «Чернігів» - 7200 грн.

11.Стінка дитяча «Лілі» - 5000 грн.

12.Килим натуральній Туреччина 5000 грн.

13.Вітальня «Пурпур» - 10000 грн.

14.Дві шафи «Вільха» - 7000 грн.

15.Телевізор «ЛЖ» - 5000 грн.

16.Пральна машина «ЛЖ» - 5000 грн.

17.Мікрохвильова піч «ЛЖ» - 5000 грн.

В силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах є обовязковим для всіх судів України, які зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Висновок про поділ майна, що використовується фізичною особою-підприємцем міститься в постанові Верховного суду України від 11.03.2015 року у справі №6-21цс15.

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Одним із видів розпоряджання власністю є право власника використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом; законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності (стаття 320 ЦК України).

Правовідносини щодо здійснення підприємницької діяльності фізичною особою врегульовані главою 5 ЦК України.

Так, згідно зі статтею 52 ЦК України фізична особа-підприємець відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобовязаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у спільній сумісній власності подружжя, яка належатиме йому при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи-підприємця (яке використовується для господарської діяльності фізичною особою-підприємцем) вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів.

Використання одним із подружжя зазначеного майна для здійснення підприємницької діяльності може бути враховано при обранні способу поділу цього майна.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що майно фізичної особи-підприємця може бути обєктом спільної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними.

Способи та порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя визначаються статтею 71 СК України, та що сутність поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд виходить з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому, відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Таким чином, при поділі майна подружжя ОСОБА_2 транспортні засоби: автобус Рута 20 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 100000грн (вартість визначена по угоді сторонами); автобус Сетра S 213H 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 151700 грн. (вартість визначена станом на 18.09.2015 року оцінщиком), мають залишитися у власності відповідача, а на ? частину вартості майна 125850 грн. позивачу мають бути передані предмети домашньої обстановки, вартість яких також встановлена угодою сторін, різниця в частці вартості виділеного майна має бути компенсована відповідачем позивачу в сумі 3500 грн. (251700-(125850+122350)=3500)

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 кожним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на транспортні засоби: автобус Рута 20 2008 року випуску державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 100000грн; автобус Сетра S 213H 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 151700 грн.

Поділити спільне майно набуте подружжям у період шлюбу:

виділивши у власність ОСОБА_1: кухонний гарнітур 5500 грн., стінку кухонну 25000 грн., холодильник Снайге 16000 грн., столовий гарнітур «Малайзія» - 60000 грн., сервант «Малайзія» - 35000 грн., люстру із чеського кришталю 7000 грн., спальню Індонезія 30000 грн., телевізор «Самсунг» - 10000 грн., люстру кришталеву «Богемія» - 7000 грн., диван мякий «Чернігів» - 7200 грн., стінку дитячу «Лілі» - 5000 грн., килим натуральній Туреччина 5000 грн., вітальню «Пурпур» - 10000 грн., дві шафи «Вільха» - 7000 грн., телевізор «ЛЖ» - 5000 грн., пральну машину «ЛЖ» - 5000 грн., мікрохвильову піч «ЛЖ» - 5000 грн., а всього на суму 244700 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію щодо перевищення частки вартості у виділеному майні в сумі 3500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3655 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу його проголошення, а особами, які не були присутніми у судовому засіданні, в той же строк з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: О.Є. Старжинська