Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної санітарно-епідеміологічної служби України, треті особи ОСОБА_2 управління Держсанепідслужби у Рівненській області, Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до Державної санітарно-епідеміологічної служби України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу звернувся ОСОБА_1

До початку розгляду справи судом залучено до участі в справі у якості третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_2 управління Держсанепідслужби у Рівненській області та Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України.

В судовому засіданні позивач та представник позивача до початку судового розгляду заявлені позовні вимоги уточнили. Остаточно просять суд позов задоволити з підстав викладених в позовній заяві. Визнати незаконним та скасувати наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 22 липня 2015 року №71-О «Про звільнення з посади та дострокове припинення дії контракту з ОСОБА_1М.»; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 23 липня 2015 року; стягнути з Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 11443,22 грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць.

В судовому засіданні представники відповідача Державної санітарно-епідеміологічної служби України заявлені позовні вимоги позивача не визнали, просять суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що у звязку з порушенням позивачем умов контракту, його було звільнено з займаної посади та достроково припинено дію контракту. Підставою звільнення позивача з займаної посади та дострокового припинення дії контракту став Аудиторський звіт за результатами позапланового внутрішнього аудиту у Головному управлінні Держсанепідслужби у Рівненській області та Державній установі «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 08.06.2015 №12.07/11. Вказаний звіт позивач в судовому порядку не оскаржував, отже він є чинним, а доводи позивача безпідставними.

В судовому засіданні представник третьої особи Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових поясненнях.

В судовому засіданні представник третьої особи Рівненського обласного лабораторного центру Держсанепідслужби України заявлені позовні вимоги позивача не визнав та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових поясненнях. Вважає, що відповідач діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до діючого трудового законодавства.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом від 25 березня 2014 року №16-о, за підписом голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України про призначення на посаду та укладення контракту з ОСОБА_1, відповідно до Господарського та Цивільного кодексів України, Кодексу законів про працю України, Закону України «Про управління обєктами державної власності» та Положення про Державну санітарно-епідеміологічну службу України», затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №400, наказано: Призначити ОСОБА_1 на посаду директора Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 26 березня 2014 року, як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір на цю посаду; укласти контракт з громадянином ОСОБА_1, як з директором Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України»; відділу запобігання та протидії корупції, кадрової роботи та наукового забезпечення центрального апарату Держсанепідслжби України забезпечити формування відповідної особової сплати та реєстрацію контракту у встановленому порядку. Підстава: заява ОСОБА_1 від 30 січня 2014 року, погодження голови Рівненської обласної державної адміністрації ОСОБА_3 від 20 березня 2014 року №1410/0/01 18/14, рішення конкурсної комісії від 30 січня 2014 року №3.

26 березня 2014 року між Державною санітарно-епідеміологічною службою України, іменована Орган управління майном, в особі ОСОБА_2 Державної санітарно-епідеміологічної служби України ОСОБА_4, який діє на підставі Положення про державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом президента України від 06 квітня 2011 року №400, з однієї сторони та ОСОБА_1, іменований далі керівник, з іншої сторони, уклали контракт №32 і за цим контрактом ОСОБА_1 призначається на посаду директора Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» на строк дії цього контракту (пункт 7.1.) який діє з 26 березня 2014 року до 26 березня 2017 року.

З дослідженого в судовому засіданні наказу за підписом т.в.о. голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 22 липня 2015 року №71-о про звільнення з посади та дострокове припинення дії контракту з ОСОБА_1 вбачається, що відповідно до пункту 8 статті 26 Кодексу законів про працю України, Положення по державну санітарно-епідеміологічну службу України, затвердженого Указом президента України від 06 квітня 2011 р №400 та контракту від 25 березня 2014 року №32, наказано: звільнити з займаної посади 22 липня 2015 року директора ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України ОСОБА_1, відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України (підстави, передбачені пунктами 6.2.5.2. та 6.2.5.11 контракту від 25 березня 2014 року №32; достроково припинити дію контракту з директором ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» ОСОБА_1. Підстава: аудиторський звіт за результатами позапланового внутрішнього аудиту у Головному управління Держсанепідслужби у Рівненській області та Державній установі «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» за період діяльності з 01 січня 2013 року по 01 травня 2015 року від 08 червня 2015 року №12.07/11, лист погодження Рівненської обласної державної адміністрації від 14 липня 2015 року №4314/0/01-18/15.

Підставою звільнення позивача з займаної посади та дострокового припинення дії контракту став Аудиторський звіт за результатами позапланового внутрішнього аудиту у Головному управлінні Держсанепідслужби у Рівненській області та Державній установі «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» за період діяльності з 01.01.2013 по 01.05.2015 від 08.06.2015 №12.07/11 та лист погодження Рівненської обласної державної адміністрації від 14.07.2015 № 4314/0/01-18/15.

Суд вважає, що звільнення позивача з посади директора Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» та наказ Т.в.о ОСОБА_2 Державної санітарно-епідеміологічної служби України ОСОБА_5 від 22 липня 2015 року №71-0 незаконними, виходячи з наведеного.

У аудиторському звіті було зазначено, що ОСОБА_2 управлінням Держсанепідслужби (не відповідачем) у Рівненській області порушуються вимоги ст. 2, ст.5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна) та протягом 2014 року та по теперішній час без договору оренди використовуються приміщення за адресою місто Рівне, вулиця Котляревського, З, балансоутримувачем яких є Державна установа «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». Крім того у звіті зазначено, що ОСОБА_2 управлінням Держсанепідслужби у Рівненській області оплата за спожиті послуги проведена останнім частково у 2014 році, а не у повному обсязі. При цьому, у грудні 2014 року ОСОБА_2 управлінням Держсанепідслужби у Рівненській області було проведено зменшення кошторисних призначень по КЕКВ 2271,2272,2273, у звязку з відсутністю потреби до кінця року (довідка від 19.12.2014 року №06.14-1/368) на загальну суму 69200,00 грн. Зазначене свідчить про нераціональне використання бюджетних коштів, що призвело до утворення кредиторської заборгованості з оплати комунальних послуг та енергоносіїв на суму 16291,96 грн., яка виникла у грудні 2014 року та на сьогоднішній день не сплачена, тобто станом на 01 травня 2015 року.

Як вбачається з наведеного, нераціональне використання бюджетних коштів відбулося з боку посадових осіб Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області, а не позивачем як директором ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України».

Також у аудиторському звіті зазначено, що існує проблема невизначеності керівників щодо площ приміщень, які необхідні для організації роботи та укладення договору оренди між Держвною установою «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» та ОСОБА_2 управлінням Держсанепідслужби у Рівненській області за адресою м.Рівне, вулиця Котляревського, 3. Як наслідок, протягом 2013, 2014 та 2015 років ДУ Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» проводиться покриття витрат комунальних послуг та енергоносіїв, спожитих ГУ Держсанепідслужби у Рівненській області, без подальшого їх відшкодування останнім, що є порушення вимог п.5 Порядку, затвердженого Постановою КМ України від 28 лютого 2002 року №228. Зазначене призводить до незаконного використання бюджетних коштів ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України».

Відповідно до глави 18 «Відповідальність та заходи впливу за вчинені порушення бюджетного законодавства» пункту 24 частини1 статті 116 Бюджетного кодексу України «Порушення бюджетного законодавства» порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: нецільове використання бюджетних коштів.

Згідно статті 119 Бюджетного кодексу України «нецільовим використанням бюджетних коштів» - нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають: бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет); напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі) або в порядку використання бюджетних коштів; бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Згідно частини 1 статті 118 Бюджетного кодексу України «Застосування заходів впливу за порушення бюджетного законодавства» - попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства з вимогою щодо усунення порушення бюджетного законодавства може застосовуватися учасниками бюджетного процесу, уповноваженими цим Кодексом на здійснення контролю за дотриманням бюджетного законодавства.

Відповідачем такий документ на застосування частини 1 статті 118 Бюджетного кодексу України не приймався.

Аудиторським звітом крім того зазначено, що начальником Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області ОСОБА_6 не дотримуються окремі вимоги п.2.2.2 умов Договорів про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю укладених з ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», що у свою чергу призвело до неповного відшкодування спожитих комунальних послуг та енергоносіїв та до незаконного покриття за рахунок коштів ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» різниці їх вартості, що є порушенням вимог п.3, 5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затверджений постановою КМ України від 28.02.2002 року № 228.

Тобто, начальником Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області ОСОБА_6 допущено укладання договорів з відділенням Фонду державного майна по Рівненській області на площі витрати яких не можуть бути покриті у повному обсязі, оскільки під час укладання договорів не враховано обсяги виділених асигнувань в кошторисах на відповідний рік, яких фактично недостатньо для їх покриття. Крім того, головним бухгалтером ОСОБА_7 не дотримано вимоги ч.10 п.13 Типового положення про бухгалтерську службу № 59 та не забезпечено належного контролю за правильністю проведення розрахунків при здійсненні оплати товарів, робіт та послуг, відповідністю перерахованих коштів обсягам виконаних робіт, придбаних товарів чи наданих послуг згідно з умовами укладених договорів, у тому числі договорів оренди.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що ці та інші порушення допущено саме посадовими особами Головного Управління Держсанепідслужби у Рівненській області, а не позивачем, як директором ДУ Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України».

Щодо зазначеного у аудиторському звіті порушення Державною установою «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» вимог п.20,22 Порядку №228 в частині включення до кошторису необґрунтованих показників (завищення обсягів споживання електроенергії та цін на теплову енергію), а саме стосовно фактичного обсягу споживання по електроенергії у 2013 році становив - 448,9 тис.кВт/год., до розрахунку на 2014 рік включено - 724,3 тис.кВт/год., у 2014 році фактично спожито електроенергії у натуральних одиницях - 500,1 тис.кВт/год., до розрахунку потреби у коштах на 2015 рік включено обсяг споживання - 667,1 тис.кВт/год., то відповідно до п.2 Порядку складання, розгляду, затвердження та основні вимоги до виконання кошторисів бюджетних установ, розрахунки, які обґрунтовують показники видатків бюджету або надання кредитів з бюджету, що включаються до проекту кошторису, є невідємною частиною кошторису. Розпорядники бюджетних коштів нижчого рівня погоджують форму розрахунків з головним розпорядником бюджетних коштів.

Відповідно до п. 12 зазначеного Порядку головні розпорядники розглядають показники проектів кошторисів розпорядників нижчого рівня щодо законності та правильності розрахунків, доцільності запланованих видатків бюджету та надання кредитів з бюджету, правильності їх розподілу відповідно до економічної класифікації видатків бюджету та класифікації кредитування бюджету, повноти надходження доходів або повернення кредитів, додержання діючих ставок (посадових окладів), норм, цін, лімітів, а також інших показників відповідно до законодавства та складають проекти зведених кошторисів.

Орган управління майном перевірив обґрунтованість даних показників, які відображені у розрахунку до кошторису, та погодив їх.

Як зазначає позивач, що для розрахунку обсягів споживання теплової, електричної енергії, водопостачання та водовідведення, газу природного беруться фактичні дані попереднього періоду, а також враховується збільшення тарифів на оплату енергоносіїв. Тариф на одиницю спожитих енергоносіїв, у всіх структурних підрозділах (відділах та відділеннях, які знаходяться на території різних міст області) складає різну суму, тому вираховується з середньої ціни, яка утворюється на час складання розрахунків. Коли планувався обсяг споживання електричної енергії на 2014 рік два структурних підрозділи - Березнівське відділення Костопільського міжрайонного відділу лабораторних досліджень та Острозький міжрайонний відділ лабораторних досліджень, з ціллю економії коштів планувалось перевести на систему опалення електричною енергією, але відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про економію бюджетних коштів та недопущення втрат бюджету» від 01.03.2014 №65 виготовлення проектної документації та придбання котлів заборонено, тому в цих підрозділах залишилась попередня система опалення. В кінці 2014 року був зроблений уточнюючий розрахунок до кошторису, який містив реальне споживання установи. Тобто фактично установа спожила менше ніж запланувала.

На планування обсягів споживання електричної енергії на 2015 рік вплинув факт порівняння показників двох попередніх років. В 2013 році обсяг споживання склав 436,04 тис. кВт/год., тоді як в 2014 році цей показник склав 500,1 тис. кВт/год., що на 64,09 тис. кВт/год. більше, тому при плануванні обсягу споживання електроенергії на 2015 рік було заплановано 667,1 тис. кВт/год. В кінці поточного року буде зроблений уточнюючий розрахунок.

Також потрібно враховувати, що ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр держсанепідслужби України» є установою, яка проводить лабораторні дослідження, при яких має бути дотримано відповідний температурний режим, враховуючи факт, що адміністративні будівлі та лабораторії не мають роздільних лічильників, регулювати температурний режим у будівлях самостійно немає можливості. Крім того, у 2013 році на споживання електроенергії вплинуло, що майно установі було передано 15.02.2013, лабораторії почали працювати та в повному обсязі здійснювати дослідження з квітня 2013 року, оскільки лише в квітні 2013 року була здійснена акредитація лабораторій, відтак порівнювати 2013 та 2014 роки не можна, оскільки зрозуміло, що споживання в 2013 році установою у повному обсязі не проводилось.

Також варто враховувати особливості температурного режиму в опалювальний період, зумовлений погодними умовами, оскільки зима 2013 року була більш тепла, у порівнянні із зимою 2014 року, яка супроводжувалась більш низьким температурним режимом.

Крім зазначеного вище, у приміщенням установи перебувають орендарі, які проводять відшкодування витрат балансоутримувача, які також споживають комунальні послуги. Проте при встановленні факту споживання ДУ «Рівненський ОСОБА_8» головним спеціалістом із внутрішнього аудиту ОСОБА_9 показники споживання орендарями не були враховані та відняті від загального споживання установи.

Вказані обставини позивачем в судовому засіданні не спростовані представниками відповідачів.

Тому суд приходить до висновку , що дане порушення є не підтверджене, оскільки детально дане питання не було досліджено відповідачем при прийнятті рішення.

Крім того, відповідно до п.1.1., п. 1.2. Статуту установи, Державна установа «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України»(далі Центр) є санітарно-профілактичним закладом охорони здоровя основним завданням якого є забезпечення проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, засновником Центру та його органом управління є Державна санітарно-епідеміологічна служба України. Центр є юридичною особою публічного права.

26 березня 2014 року між Державною санітарно - епідеміологічною службою України, іменована надалі «Орган управління майном», в особі ОСОБА_2 Державної санітарно епідеміологічної служби України ОСОБА_4 та громадянином ОСОБА_1 укладено контракт. Згідно з пунктом 2.1 контракту Керівник зобовязується безпосередньо і через адміністрацію установи здійснювати поточне управління (керівництво) установою, забезпечувати його ефективну діяльність, раціональне використання і збереження закріпленого за установою майна, а Орган управління майном зобовязується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника.

Згідно з пунктом 3.2.17 Контракту Керівник зобовязується укладати договори оренди та інвестиційні договори лише у порядку, визначеному Законодавством, і з письмового дозволу органу управління майном.

За пунктом 3.2.24 Контракту Керівник зобовязується своєчасно і у повному обсязі виконувати накази, доручення, інструкції Органу управління майном.

Згідно п.п.7.2.10 п.7.2 розділу 7 «Компетенція органу управління» Статуту державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», затвердженого наказом Державної санітарно - епідеміологічної служби України від 28 листопада 2012 року № 118 - орган управління надає згоду на оренду майна Центру і пропозиції щодо умов договору оренди з метою забезпечення ефективного використання орендованого майна.

Позивачем, як директором ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» протягом 2014-2015 років направлялись на адресу Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області листи з пропозиціями щодо укладення договорів про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю та листів про наявність проблеми в частині невирішеного питання повязаного з орендою майна, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вулиця Котляревського, З, однак ОСОБА_2 управління Держсанепідслужби у Рівненській області відмовлялось їх укладати посилаючись на різні аргументи. Про такі дії Головного управління Держсанепідслужби у Рівненській області, також позивач неодноразово повідомляв і відповідача.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем в аудиторському звіті, який є підставою для звільнення позивача не зазначено порушень, які передбачені пунктом 6.2.5.2 та пунктом 6.2.5.11 Контракту, оскільки позивачем як керівником не було вчинено одноразового грубого порушення законодавства чи обовязків передбачених контрактом, а в судовому засіданні позивач довів, що ним було дотримано вимог фінансового та бюджетного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено в судовому засіданні наказом Т.в.о ОСОБА_2 Державної санітарно-епідеміологічної служби України ОСОБА_5 від 07 травня 2015 року №3-кд «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_6 та ОСОБА_1М» позивачу, ОСОБА_1, було оголошено догану за неналежне виконання своїх службових обов'язків, яке, відповідно до даного наказу, полягає у несвоєчасному та неякісному вирішенні питання оформлення договірних відносин між ОСОБА_2 управління Держсанепідслужби у Рівненській області та ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» по використанню приміщень, що призвело до незаконних витрат бюджетних коштів та до їх нераціонального використання.

Рішенням Рівненського міського суду по справі № 569/8165/15-ц від 23 червня 2015 року, яке на час розгляду даної справи набрало законної сили, було визнано протиправним та скасовано наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 07 травня 2015 року №3-кд «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в частині оголошення догани директору ДУ «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» ОСОБА_1.

З наведеного вбачається, що за одне і теж саме порушення трудової дисципліни позивача, ОСОБА_1 двічі було притягнуто до відповідальності. Встановлені обставини судовим рішенням не підлягають доказуванню в дані справі.

Крім того, аудиторський звіт від 08 червня 2015 року надійшов на адресу державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» лише 03 серпня 2015 року. Пояснення у позивача, як у керівника установи, відповідач не відбирав, отже відповідно від підпису у аудиторському звіті, позивач не відмовлявся.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України звільнення - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

Порушенням трудової дисципліни згідно чинного трудового законодавства є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків, що проявились в порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

Згідно з вимогами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до вимог ч.1 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише в межах та у порядку передбаченому чинним законодавством України та законами України.

Матеріали справи не містять письмових пояснень ОСОБА_1 щодо висновків викладених в аудиторському звіті від 08.06.2015 року № 12.07/11.

Аналізуючи зміст виявлених порушень та співвставляючи їх з наявними у справі доказами, які відображають дійсні фактичні обставини справи, а також враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд вважає, що виявлені порушення, в їх сукупності, не дають підстав для висновку про порушення позивачем умов контракту та, як наслідок, застосування до позивача найсуворішого стягнення у виді звільнення. При обранні виду стягнення не були перевірені пояснення позивача та не було враховано обставин, визначених ст. 149 КЗпП України, зокрема не було враховано ступені тяжкості вчиненого проступку (виявлені недоліки можливо усунути) і заподіяну ним шкоду (шкоду не заподіяно), а також обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вище викладене, суд прийшов до висновку, що позивач заявлені вимоги довів належними та допустимими доказами, а відповідач їх не спростував, тому позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.14 Податкового кодексу України, роботодавцем є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов'язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов'язки, передбачені законами.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зокрема, для обчислення середньої заробітної плати застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.

Відповідно до ст.235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі орган, який розглядає спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, що розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача у звязку з незаконним звільненням, суд керується порядком, визначення середнього заробітку, визначеним Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року№100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», згідно з яким з цією метою середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата (пункт 2 абзац 3). При цьому зазначеними місяцями суд вважає травень та червень 2015 року, оскільки позивач був звільнений з 23 липня 2015 року.

З урахуванням наведених норм законодавства України, беручи до уваги довідку про заробітну плату позивача, за травень йому виплачено 5707,58 грн., за червень 5735,64 грн., тому заробітна плата позивача за останні два місяці, що передували звільненню становить 11 443,22 грн. За два останніх місяці було 38 робочих днів. Тому середньоденний заробіток становить: (11 443,22 грн. : 38 днів) = 301,137368 грн. З дня звільнення позивача до дня винесення рішення судом минуло 43 робочих дні. Тому середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача шляхом множення зазначених вихідних даних, а саме ( 301,137368 грн. х 43 дні) становить - 12 948,90 грн.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст.147,149,235 КЗпП України, ст.ст.10,60,88, 212,213,215,294,367 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної санітарно-епідеміологічної служби України, треті особи ОСОБА_2 управління Держсанепідслужби у Рівненській області, Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволити.

Визнати незаконним та скасувати наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 22 липня 2015 року№71-О «Про звільнення з посади та дострокове припинення дії контракту з ОСОБА_1М.».

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» з 23 липня 2015 року.

Стягнути з Державної санітарно-епідеміологічної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 12 948,90 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Державної установи «Рівненський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України».

Стягнути з Державної санітарно-епідеміологічної служби України судові витрати по справі в розмірі 243,60 грн. в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: