Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю:

секретаря - Лазарєвої М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю,-

в с т а н о в и в:

Позивач за первісним позовом звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в сумі 91 300, 00 грн., що становить ? частину вартості автомобіля Volkswagen Caddy 1,9 D, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 08.10.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану №2 Харківського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2, актовий запис №1100. 01.03.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова шлюб розірвано.

В період шлюбу за спільні кошти позивачем та відповідачем було набуте спірне майно, а саме: автомобіль Volkswagen Caddy 1,9 D, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою суду від 14.01.2015 року відкрито провадження по вказаній справі.

Відповідач ОСОБА_2 в процесі судового розгляду цивільної справи, звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю чоловіка. Позивач за зустрічним позовом після уточнення позовних вимог просив визнати за ним право особистої приватної власності на автомобіль Volkswagen Caddy 1,9 D, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнути судові витрати.

В обґрунтування зустрічного позову позивач зазначив, що він не спростовує факт перебування у шлюбі та придбання в цей період спірного майна, але вважає, що автомобіль не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя, виходячи з того, що він був придбаний виключно за його власні кошти, які йому були подаровані його батьком та сестрою.

Ухвалою суду від 25.03.2015 року було обєднано в одне провадження зустрічний позов з первісним позовом.

04.09.2015 року до суду надійшла заява позивача за первісним позовом про відмову від позову та закриття провадження по справі.

Від позивача за первісним позовом та її представника надійшли заяви з проханням задовольнити зустрічні позовні вимоги та проводити розгляд справи за їхньої відсутності.

Від відповідача за первісним позовом та його представника надійшли заяви з проханням закрити провадження за первісним позовом, задовольнити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі та проводити розгляд справи за їх відсутності.

Ухвалою суду від 02.10.2015 року провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя закрито, у звязку з відмовою позивача від позову.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення зустрічного позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 08.10.2004 року. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 березня 2013 року шлюб між сторонами розірваний.

28.09.2011 року відповідачем за первісним позовом особисто, без згоди дружини, було подано заяву № 2388 до І ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків на ім'я начальника вищевказаної установи з проханням надати консультації з питань реєстраційної діяльності ВРЕР, виконати перевірку за усіма наявними електронними обліками Державтоінспекції та оформити реєстрацію цього транспортного засобу на його ім`я.

30.09.2011 року ВРЕР № 1 ГУМВСУ м. Харкова спірний автомобіль було зареєстровано на ім'я ОСОБА_2

Оскільки вищевказаний автомобіль був придбаний за власні особисті кошти під час окремого проживання після фактичного припинення шлюбних відносин з позивачем за первісним позовом, відповідач за первісним позовом вважає, що це спричинило виникнення тільки його права приватної власності на спірний автомобіль.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України, № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦПК можуть бути будь-які види майна за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання, вартість його на момент припинення шлюбних стосунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Ч. 7 ст. 57 СК України якщо у придбанні майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Виходячи з вказаних норм закону, перебування у шлюбі само по собі не є достатньою підставою для того, щоб майно, набуте за рахунок коштів і праці лише одного подружжя ставало спільним і могло бути поділено в рівних частинах.

Оскільки позивач за первісним позовом не оспорює, що відповідач мав власні кошти на придбання автомобіля, суд вважає цей факт доведеним у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

За таких обставин, суд визнає, що автомобіль марки Volkswagen Caddy 1,9 Б 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_3

Згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом витрати по сплаті судового збору за подання зустрічної позовної заяви у розмірі 1826 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 60, 88, 205, 212, 213, ЦПК України, ст.ст. 57, СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна набутого у шлюбі особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистою приватної власності на автомобіль марки Volkswagen Caddy 1,9 Б 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1826 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення шляхом подачі в 10-денний строк з дня його винесення апеляційної скарги.

Головуючий - суддя: А.К. Сітало