Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ провадження
22-ц/778/5136/15 Суддя-доповідач: Боєва В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Коваленко А.І., Кримської О.М.,

при секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

Позивач зазначав, що 17.02.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 32-402-К/Р відповідно до умов якого, останній надано кредит у сумі 21909 грн. зі сплатою 15,5 % річних строком на 36 місяців - до 17.02.2009.

У зв'язку з систематичним невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, банк звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжі з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором і 18.09.2008 року судом прийнято рішення, яким вимоги банку задоволені.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є її сини - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Згідно повідомлення 2-ї Запорізької держнотконтори спадкоємці прийняли спадщину: мисливську гладкоствольну рушницю «Сайга 12», газовий пістолет.

Посилаючись на приписи статей 1281, 1282 ЦК України, позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором (станом на 20.12.2012 року) в сумі 35297,02 грн., а також понесені судові витрати на оплату судового збору - 352,97 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у сумі 35297,02 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати на оплату судового збору в сумі 352,97 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 травня 2013 року внесено виправлення в рішення суду.

Резолютивну частину рішення викладено в наступній редакції

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість у сумі 35297,02 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2. та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати на оплату судового збору в сумі 352,97 грн.

У червні 2015 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2015 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на статті 526, 527 ЦК України, якими встановлено загальні умови зобов'язання; виконання зобов'язання належними сторонами та на положення статей 1048, 1049, 1054 ЦК України якими визначені: право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики; обов'язок позичальника повернути позику та надано поняття кредитного договору.

Також судом застосовано приписи статей 1281, 1282 ЦК України - якими врегульовані питання, пов'язані з пред'явленням кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців та встановлено обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Задовольнивши позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», суд вважав обґрунтованими позовні вимоги банка, оскільки на час смерті матері позивачів - ОСОБА_4 - нею не був сплачений борг за кредитним договором № 32-402-К/Р від 17.02.2006 року.

Основні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосуються незгоди з пред'явленою в позові суми боргу за кредитним договором, яку суд першої інстанції вважав доведеною та стягнув з відповідачів.

Інші доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норма матеріального права. Апелянт вказує, що законом не передбачено солідарне стягнення боргу зі спадкоємців. В разі задоволення позову сума заборгованості має стягуватися зі спадкоємців в рівних частках - в межах вартості спадкового майна, успадкованого кожним з них. Проте, позивачем не надано суду даних про обсяг та вартість спадкового майна, успадкованого ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а суд не перевірив наявність такого майна та його вартість.

Вказані доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Так, статтею 1281 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

З матеріалів справи видно, що кредитор у відповідності до вимог статті 1281 ЦК України 14.07.2010 року направив до другої Запорізької державної нотаріальної контори повідомлення про наявність кредиторської заборгованості. В цьому повідомленні вказано, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 (тобто, на час смерті боржника) залишок кредиторської заборгованості за вказаним кредитним договором складає 28112, 14 грн. , а тому банк просив нотаріуса прийняти цю вимогу та пред'явити дані вимоги всім спадкоємцям ОСОБА_4 (а. с. 7).

Також в матеріалах справи є повідомлення банка від 14.09.2010 року, яке направлялося на адресу спадкоємця ОСОБА_2 В цьому повідомленні також вказано, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 залишок кредиторської заборгованості за Договором надання споживчого кредиту складає 28112, 14 грн. та зазначено, що банк вимагає від спадкоємця сплатити цю заборгованість (за Договором № 32-402-К/Р) в межах вартості майна, яке буде одержано спадкоємцем протягом 30 днів з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину (а. с. 9).

В зв'язку з тим, що ПАТ «УкрСиббанк» 18.04.2011 року отримав повідомлення нотаріуса про наявність двох спадкоємців ОСОБА_4 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, банк 30.09.2011 року направив повідомлення про наявність кредиторської заборгованості спадкоємцям ОСОБА_4 В цьому повідомленні вказано, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 залишок кредиторської заборгованості за даним кредитним договором складає 28112, 14 грн., а саме: - заборгованість за простроченим кредитом - 13374, 54 грн.,

- заборгованість за простроченими процентами - 10203, 62 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 13.11.2009 року по 28.10.2010 року - 2892, 28 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення заборгованості про процентам за користування кредитом (а. с. 10; 11).

У той же день - 30.09.2011 року - ПАТ «УкрСиббанк» направив ОСОБА_2 повідомлення про наявність кредиторської заборгованості. Зі змісту цього повідомлення видно, що з метою забезпечення Кредитного договору № 32-402-К/Р , укладеного 17.02.2006 року між ОСОБА_4 та банком, в заставу банку було передано майно боржника - транспортний засіб : марка ЗАЗ, модель 110307, 2006 року випуску, синій, тип ТЗ - легковий комбі, реєстраційний НОМЕР_1. В цьому повідомленні також вказано, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 залишок кредиторської заборгованості за Кредитним договором складає 28112, 14 грн. (а. с. 11 - на звороті).

Проте, в позовній заяві від 28.12.2012 року та в уточненій позовній заяві від 10.01.2013 року ПАТ «УкрСиббанк» збільшив свої позовні вимоги, зазначивши, що станом на 20.12.2012 року заборгованість за вказаним кредитним договором складає 35297, 02 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 13374, 54 грн.,

- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 21789,78 грн.;

- пеня за заборгованість по кредиту - 54, 39 грн.;

- пеня за заборгованість по відсоткам - 78, 31 грн. (а. с. 2; 24).

Зі змісту позовної заяви від 28.12.2012 року та з уточненої позовної заяви від 10.01.2013 року вбачається, що банк ще за життя боржника ОСОБА_4 звертався до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 і рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2008 року позовні вимоги банка були задоволені в повному обсязі. Проте, позивач не вказує, яка саме сума заборгованості за кредитом (в тому числі, відсотки та пеня) було стягнуто за вказаним судовим рішенням і чи було це рішення виконано. Також позивач не зазначав, яким чином розрахована заборгованість за даним позовом, чи враховано ту суму, яка вже була стягнута за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2008 року (а. с. 2 , 24).

В тексті позовної заяви та уточненої позовної заяви є посилання на те, що копія рішення від 18.09.2008 року додається, проте, в матеріалах справи це рішення відсутнє, як відсутнє і його зазначення в опису справи. За таких обставин суд першої інстанції не звернув увагу на наявність зазначеного судвоого рішення і не перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем.

Також поза увагою суду першої інстанції залишилися невідповідності у визначенні позивачем розміру заборгованості - з огляду на текст повідомлення банка на адресу спадкоємців про наявність кредиторської заборгованості та на текст позовної заяви. Суд не з'ясував, яким чином після смерті боржника (позичальника) ОСОБА_4 банком продовжувалися нараховуватися проценти за цим Кредитним договором, і розмір заборгованості за процентами збільшився вдвічі, хоча тіло простроченого кредиту є незмінним - 13374, 54 грн.

В ході апеляційного розгляду справи за клопотанням представника ОСОБА_3 до матеріалів справи долучено копію рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2008 року, на яке посилається позивач в позовній заяві, проте не долучив його до матеріалів справи. Зі змісту рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2008 року (копія вилучена з Єдиного Державного Реєстру Судових Рішень - номер реєстрації ID 9185 499) видно, що на користь АКІБ «УкрСиббанк « (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») стягнуто за кредитним договором № 32-402-К/Р від 17.02.2006 року заборгованість, станом на 09.07.2008 року в розмірі 15705, 40 грн., яка складається з:

- простроченої заборгованості за кредитом - 2343, 07 грн.;

- поточної заборгованості за кредитом - 13145, 48 грн.;

- заборгованості за відсотками - 216, 85 грн. (а. с. 150).

Також за клопотанням представника ОСОБА_3 витребувано з Ленінського районного суду матеріали іншої цивільної справи - за № 2-312/08. З матеріалів цієї справи вбачається, що 21.09.2007 року АКИБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на заставне майно - в рахунок заборгованості за кредитним договором № 32-402-К/Р від 17.02.2006 року, яка станом на 21.08.2008 року складала 15994, 36 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2008 року позов задоволено. Звернуто стягнення відповідно договору застави транспортного засобу № 32-402-К/Р від 17.02.2006 року на автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, синього кольору, дерном НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 (а. с. 155-156).

В матеріалах даної справі - в якій здійснюється апеляційний перегляд судового рішення - є довідка-розрахунок заборгованості ОСОБА_4 за Кредитним договором станом на 20.12.2012 року (а. с. 14-18).

Проте, з цього розрахунку неможливо встановити, чи були враховані банком суми, які були стягнуті за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2008 року та не вбачається, яким чином було проведено списання суми заборгованості за рахунок заставного майна - автомобіля марки ЗАЗ 110307, 2006 року випуску, синього кольору, дерном НОМЕР_1, на який було звернено стягнення за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2008 року.

З огляду на вищевикладене оскаржуване судове рішення неможливо вважати законним та обгрунтованим, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2013 року в цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення: Відмовити Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 176 грн. 50 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: