Справа №718/1789/15-ц
Провадження №2/718/853/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіцмань справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Кіцманської РДА про позбавлення батьківський прав, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 липня 2007 року вона з відповідачем уклала шлюб, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3. 08 квітня 2011 року рішенням Кіцманського районного суду шлюб між ними розірвано. Зазначає, що відповідач з січня 2011 року проживає окремо в іншому селі, своїх батьківських обов'язків не виконує та не бере матеріальної чи будь якої іншої участі у вихованні дитини. 19 грудня 2011 року Кіцманським районним судом винесено рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дочки у розмірі по 400 гривень щомісячно. Вказує на те, що з грудня 2013 року, відповідач встановленні рішенням суду аліменти не сплачує і дитина знаходиться на її повному утриманні, оскільки постійно проживає з нею. Посилається на те, що відповідач не проявляє зацікавленості у навчанні та в житті дочки, не спілкується з нею в обсязі достатньому для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток. Крім того, згідно висновку органу опіки та піклування Кіцманської РДА, визнано за доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, а тому просить суд задовольнити позов.

Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Крім того зазначили, що дочка змирилася з тим, що батько у її житті відсутній.

Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що його ніхто не допускає до дитини і позивачка заборонила йому бачитися з дочкою ні в садочку, ні в школі. Коли приходив до них додому, дверей ніхто не відчиняв. Крім того, вказав на те, що він платив за садок та постійно залишав гроші для дочки, однак на даний час у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів.

Представник третьої особи: Служби у справах дітей Кіцманської РДА підтримали заявленні вимоги ОСОБА_1 та вважали за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав, оскільки останній не займається вихованням дитини, участі у навчанні не бере, аліменти не сплачував і на виклик до органу опіки та піклування не з'являвся.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61

цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, що не у повній мірі виконує відповідач ОСОБА_4

Так, судом встановлено ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1. (а.с. 7)

Згідно довідки, виданої Мамаївською сільською радою Кіцманського району від 19 березня 2015 року №625, вбачається що малолітня ОСОБА_5 2008 року народження, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 12)

Як вбачається з довідки Мамаївської музичної школи від 21 квітня 2015 року, ОСОБА_5, 2008 року народження, навчається у музичній школі с. Мамаївці. Плату за навчання здійснює її мати ОСОБА_1 (а.с. 14)

Довідкою, виданою Мамаївським дошкільним навчальним закладом від 30 березня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_5 відвідувала дошкільний навчальний заклад з 11 лютого 2010 року по 27 червня 2014 рік. Оплату здійснювала мати ОСОБА_1 (а.с. 15)

Рішенням Кіцманського районного суду від 19 грудня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5, 2008 року народження, у розмірі по 400 гривень щомісячно до її повноліття. (а.с. 9)

Згідно довідок виданих відділом ДВС Кіцманського РУЮ, вбачається що ОСОБА_1 за період з 01 грудня 2013 року по 01 червня 2014 року та з 01 вересня 2014 року по 28 лютого 2015 року, не отримувала аліментів з ОСОБА_2 (а.с.10, 11)

Висновком органу опіки та піклування Кіцманської РДА від 03 серпня 2015 року №0-151/7-586 визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 18-19).

Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено - батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Але по результатах розгляду справи судом не отримано достатніх доказів, які б переконливо свідчили про дійсне ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої дочки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 раніше сплачував аліменти, однак на даний час не має змоги виплатити, оскільки у нього погіршився матеріальний стан.

Підтвердження плати аліментів, дає змогу зробити висновок про те, що у діях ОСОБА_2 відсутні такі, що мають ознаки, свідомого, злісного ухилення від батьківських обов'язків.

Як вбачається з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх

обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволені позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позивачем та її представником не надано жодного вагомого доказу що стосується обставин, які б могли, згідно ст.164 СК України, бути підставами для позбавлення відповідача батьківських прав.

Надані позивачем документальні докази, підтверджують окреме проживання батька та дитини. Але на їх підставі неможливо встановити характер стосунків, що склалися між батьком та дитиною, та зробити висновок про те, що відповідач дійсно взагалі не виконує своїх батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав спрямоване на захист дитини, є юридичною відповідальністю того з батьків, хто має протиправну поведінку, проте, з встановленого вбачається, що сторони мають тривалий та непримиримий конфлікт. Позивачка негативно налаштована проти відповідача, мешкає в іншому населеному пункті, що ускладнює спілкування між сторонами. Тобто судом не встановлено сталого, навмисного ухилення від батьківських обов'язків.

Відповідач не є хронічним алкоголіком або наркоманом, до кримінальної відповідальності не притягувався. Крім того, як вбачається зі слів ОСОБА_2, він дуже любить свою дочку, не бажає відмовлявся від неї та хоче бачитися з дитиною вільно, без будь яких погроз зі сторони позивачки.

Судом також враховано, що питання щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків органом опіки та піклування розглядалося ще 03 серпня 2015року без участі відповідача ОСОБА_2, який не був належним чином повідомлений, що позбавило останнього на надання своїх пояснень, щодо виниклої ситуації. Від того, що відповідач буде позбавлений батьківських прав позитивного результату у долі дитини не буде.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, на підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність у діях відповідача, умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків, щодо своєї малолітньої

дочки, оскільки як встановлено судом, належним чином виконувати батьківські обов'язки ОСОБА_2 можливості не мав, з причин створення перешкод з боку ОСОБА_1

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку що докази, надані позивачем, враховуючи їх явну неповноту та суперечливість, не дають підстав для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, відносно відповідача ОСОБА_2, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки їй в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 179, 209, 212, 213, 214, 215, 292, 294 ЦПК України, і на підставі ст.ст.150, 164, 165, 166 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.1-3, 12 Конвенції ООН «Про права дитини», принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: