Справа № 182/7042/13-ц
Провадження № 2/0182/113/2015
21.07.2015 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Кобеляцької Шаховал І.О.
за участю секретаря Скоробогатової А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль в особі Дніпропетровської обласної дирекції до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -
Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.
На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне.
порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, на підставі умов кредитного договору, договору іпотеки та норм чинного законодавства позивачем було направлено письмову вимогу на адресу відповідачів 29.04.2013 року виx.№ 508 про усунення порушень кредитного договору та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки та звільнення добровільно жилого приміщення, яке знаходиться в іпотеці банку, а саме: двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. Але зобов'язання так і не були виконані. Відповідно до п.10.1 Кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним договором № 014/127348/3147/74 від 02.04.2007 року станом на 12.04.2013 року складає 51 389,60 доларів CШA, що за офіційним курсом НБУ (100 дол. США = 799,30 гривень) становить 410 757,07 (чотириста десять тисяч сімсот пятдесятім гривень 07 копійок) гривень, де: 46 372,53 доларів США (370 655,63 гривень) - заборгованість по кредиту; 3 261,35 доларів США (26 067,97 гривень) - заборгованість по відсоткам; 1755,72 доларів США (14 033,47 гривень) - нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Частиною 1 статті 4 Закону України „Про іпотеку передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до п.1 ст.590 ЦК України, ч.3 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 5.4. Договору іпотеки, за вибором іпотекодержателя (банку) застосовується один із наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду у встановленому законодавством порядку; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.У відповідності до ст.7 Закону України „Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється органом державної виконавчої служби на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, з урахуванням вимог, установлених Законом України „Про іпотеку. Згідно п.8 ст.54 Закону України „Про виконавче провадження, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України „Про іпотеку. Частиною 1 статті 41 Закону України „Про іпотеку, передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України „Про виконавче провадження, з дотриманням вимог Закону України „Про іпотеку. Згідно ч.1 ст.40 Закону України „Про іпотеку, звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Згідно із ч.2 ст.39 Закону України „Про іпотеку, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.3 ст.109 Житлового кодексу України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення, всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом двох місяців з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, іх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Позивачем 29.04.2013 року (вux № 508) на адресу відповідачів була направлена вимога попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, однак відповідачі проігнорували законні вимоги банку. Враховуючи те, що наявність осіб, зареєстрованих в квартирі, на яку звертається стягнення, негативно відобразиться на його вартості, а також утруднить реалізацію цього майна, в разі звернення стягнення на предмет іпотеки, виникають підставі для зняття з реєстрації за місцем проживання осіб, що зареєстровані в квартирі, на яку звертається стягнення. В свою чергу, суд, приймаючи рішення, вправі визначити порядок його виконання та вжити заходів для забезпечення його виконання шляхом зобовязання органу, що здійснює реєстрацію осіб за місцем проживання, зняття з реєстрації всіх осіб, що зареєстровані в квартирі, що є предметом іпотеки. Протоколом загальних зборів акціонерів банку № 36-45 від 14 жовтня 2009 року прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль на Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_1 Аваль. Публічне акціонерне товариство „ОСОБА_1 Аваль є правонаступником за всіма правами та обовязками Відкритого акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль (п.1.3 Статуту).
В судове засідання представник позивача не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав і просив суд задовольнити його в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не прибули. Про день та час слухання справи були неодноразово повідомлені належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями. Заперечень на позов суду не надали. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомили.
Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Справа слухалась у відсутність відповідачів, відповідно до ст.169 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства у встановлений строк.
Відповідно до ст.6, 626, 627, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог діючого законодавства, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому, відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України „Про іпотеку та п.5.1. Договору іпотеки, у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч.1 ст.33 ЗУ „Про іпотеку, ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави.
Частиною 1 статті 4 Закону України „Про іпотеку передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.
Згідно п.1 ст.590 ЦК України, ч.3 ст.33 ЗУ „Про іпотеку, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.7 Закону України „Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки і його реалізація для задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється органом державної виконавчої служби на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, з урахуванням вимог, установлених Законом України „Про іпотеку.
Згідно п.8 ст.54 Закону України „Про виконавче провадження, примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України „Про іпотеку.
Частиною 1 статті 41 Закону України „Про іпотеку передбачено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України „Про виконавче провадження, з дотриманням вимог Закону України „Про іпотеку.
Згідно з ч.1 ст.40 Закону України „Про іпотеку, звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України „Про іпотеку, одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Згідно з ч.3 ст.109 Житлового кодексу України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги ПАТ „ОСОБА_1 Аваль задовольнити в повному обсязі.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача і судові витрати, понесені позивачем при поданні позову до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.3-7, 10-11, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд , - В И Р І Ш И В:
Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки б/н від 02.04.2007 року, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 89,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_4 02.04.2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 888, шляхом продажу її за початковою вартістю, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження для задоволення грошових зобовязань за кредитним договором № 014/127348/3147/74 від 02.04.2007 року перед Публічним акціонерним товариством „ОСОБА_1 Аваль в сумі - 410 757,07 (чотириста десять тисяч сімсот пятдесят сім гривень 07 копійок) гривень.
Виселити з квартири за адресою: АДРЕСА_2 всіх зареєстрованих осіб.
Зобовязати Нікопольський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль в повернення судових витрат 3 441, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії
Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_5