Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Ковалевича С.П., Собіна І.М.,

секретаря судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Протоповича Арсена Рюриковича на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки по сплаті аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області 07 грудня 2006 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в частці 1/3 від його заробітку (доходу), але не менше 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 жовтня 2006 року і до повноліття дитини. Рішенням Рівненського міського суду від 04 березня 2014 року із ОСОБА_1 стягнуто на користь позивача неустойку за несплату аліментів у розмірі 15 815,95 грн., яку було нараховано за період з 12 жовтня 2006 року по 30 червня 2013 року. Однак відповідачем не виконуються рішення, ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів, через що на даний час заборгованність по аліментам становить 60026,18грн..

ОСОБА_3, покликаючись, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, тому відповідно до ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів в сумі 45231,79 грн..

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено повністю.

_____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1812/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Рудика Л.Д.

Доповідач : Демянчук С.В.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму неустойки за несплату аліментів у розмірі 45 231 грн. 79 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 452 грн. 32 коп..

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 вказує, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується. Вважає, що воно є незаконним, необґрунтованим та таким, що не узгоджується з нормами матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при розгляді справи суд фактично ухилився від дослідження усіх обставин справи.

Вказує, що суд необґрунтовано погодився із розрахунком неустойки, який зроблений позивачем в сумі 45231,79 грн. не врахувавши всіх обставин справи, зокрема належної сплати аліментів відповідачем за період з липня 2013 року по вересень 2014 року, його скрутне матеріальне становище та спеціальну позовну давність в один рік.

Згідно довідки заборгованості по аліментах ДВС від 19 червня 2015 року № 8-8282 заборгованість по сплаті аліментів за період з липня 2013 року по вересень 2014 року відсутна, він справно сплачував аліменти за вказаний період доказом цього є квитанції, які долучено до матеріалів справи.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1, підтримавши апеляційну скаргу повністю, надав пояснення в межах її доводів.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових повісток.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували відсутність його вини у несплаті аліментів на дитину та того, що заборгованність утворилася з незалежних від нього причин. Розрахунку неустойки за прострочення сплати аліментів відповідач також не оспорив.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що згідно рішення Рівненського міського суду від 07 грудня 2006 року та виданого на його підставі виконавчого листа, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 починаючи з 12 жовтня 2006 року.

З довідки розрахунку державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції вбачається, що заборгованність з виплати аліментів за період з 12 жовтня 2006 року по 30 вересня 2014 року становить 60026,18 грн..

Рішенням Рівненського міського суду від 04 березня 2014 року із ОСОБА_1 стягнуто на користь позивача неустойку за несплату аліментів у розмірі 15 815,95 грн., яку було нараховано за період з 12 жовтня 2006 року по 30 червня 2013 року.

Із розрахунку заборгованості по аліментах державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Левчук Ю.С. вбачається, що з липня 2013 року по вересень 2014 року ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів і сплачує їх нерегулярно, в результаті чого станом на 30 вересня 2014 року утворилася заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 60026,18 грн..

За таких обставин, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів наявна вина відповідача.

Стягуючи пеню по аліментах, суд першої інстанції, виходив з того, що наданий позивачкою розрахунок розміру неустойки є вірним.

Такий висновок суду не ґрунтується на досліджених судом доказах та не відповідає вимогам закону.

Згідно зі ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, від 1 жовтня 2014року № 6-149цс14, від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % і помножена на кількість днів прострочення, які обчислюються виходячи з того, скільки днів прострочено від дня порушення боржником свого обов'язку сплати щомісячного платежу до дня фактичної сплати цього платежу або на момент стягнення. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка просила суд стягнути із відповідача неустойку у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення заборгованості по аліментах за період з 01 липня 2013 року по 30 вересня 2014року в розмірі 45231,79 грн.(а.с.2)

Покладений в основу рішення судом першої інстанції розрахунок заборгованості по аліментах державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Левчук Ю.С. повністю спростовані наданим відповідачем розрахунком державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції Головач І.О. від 19 червня 2015 року до якого долучені копії квитанцій про оплату аліментів (а.с. 7- 13). Таким чином повторний розрахунок зроблений відповідно до сплачених сум аліментів.

З зазначеного розрахунку державного виконавця ВДВС Рівненського міського управління юстиції Головач І.О. (а.с. 7), вбачається наступне:

за липень, вересень 2013року аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 відповідач не сплачував взагалі. За решта місяців 2013 року та січень-вересень 2014 року ОСОБА_1 аліменти сплачував у більшому розмірі від 1300 до 1500грн. щомісячно.

Вказаний розрахунок державного виконавця не містить вказівок за який період, крім поточного місяця, зарахована надлишково внесена сума в серпні 2013 року та в жовтні 2013 року, тому при своїх обрахунках колегія суддів вважає місяць перерахування аліментів місяцем, за який вони сплачені, а надлишкові кошти зараховує за липень 2013 року та вересень 2013 року, яка безпосередньо передує місяцю у якому вони сплачені.

За липень 2013 року пеня становить (з 01.08.13 по 30.09.14): оскільки 20 серпня 2013 року сплачено 1300 грн., то надлишок - 334,67 грн. зараховується в рахунок погашення боргу за липень 2013 року, тоді розмір пені становить: 1008,66 грн. х 1% х 20 дн. = 201,60 грн. + (1008,66 - 334,67) х 1% х 406 дн.= 2937,88 грн..

За вересень 2013 року пеня становить (з 01.10.13 по 30.09.14): оскільки 18 жовтня 2013 року сплачено 1400 грн., то надлишок - 463,34 грн. зараховується в рахунок погашення боргу за вересень 2013 року, тоді розмір пені становить: 937,00 грн. х 1% х 18 дн. = 168,66 грн. + (937,00 - 463,34) х 1% х 347 дн. = 1812,26 грн..

Пеня за серпень, жовтень, листопад, грудень 2013 року та за січень - вересень 2014 року не нараховується, оскільки аліменти за дані місяці сплачені

Загальна сума неустойки (пені) складає 4750,14 грн..

Разом з цим, не грунтуються на наявних доказах доводи апелянта про безпідставність заявлених вимог, оскільки є встановленими та не спростованими обставини того, що в липні та вересні 2013 року відповідач аліменти не сплачував.

Колегія суддів вважає, що не грунтуються на вимогах закону і доводи позивачки про те, що сплачені в спірний період кошти є оплатою по погашенню заборгованості по аліментах. Встановлено, і це підтвердив відповідач, що він відповідно до положень закону сплачував в пергшу чергу поточні платежі по аліментах, що обгрунтовано враховано державним виконавцем.

За таких обставин рішення суду першої інстанці не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, ст. 196 Сімейного Кодексу України, судова колегія , -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Протоповича Арсена Рюриковича задовольнити частково.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки по сплаті аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойку по сплаті аліментів в сумі 4750 / чотири тисячі сімсот п'ятдесят/ грн. 14 коп. за період з липня 2013 року по вересень 2014 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : С.П. Ковалевич

І.М. Собіна