Провадження № 2/712/351/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого /судді - Романенко В.А.
при секретарі - Таран А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.08.2014 року було визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні ДТП, що сталось 10.08.2014 року близько 02 год.30 хв. по вул. Хрещатик, 190 у м. Черкаси.
Таким чином йому була спричинена матеріальна та моральна шкода.
Спричинена матеріальна шкода полягає в тому, що в результаті даної ДТП його автомобіль дістав пошкодження задньої лівої сторони, а саме: деформоване заднє ліве крило, ляда багажника, побитий бампер, зігнутий посилювач бампера, розбиті ліхтарі стопу, від деформації кузова був зіпсований внутрішній карман, що потребує значних витрат на ремонт та відновлення.
Зазначений ремонт ним не здійснювався, оскільки він не має такої значної суми.
Спричинена моральна шкода полягає в наступному. Внаслідок ДТП його автомобіль зазнав настільки значних пошкоджень, що йому потрібно затратити чимало часу та коштів, на його ремонт. Даний факт спричинив йому чималі душевні страждання та хвилювання. Адже починаючи з 2007 року і на протязі 7 років цей автомобіль був його власністю, ним користувались члени сім'ї. Він використовувався для поїздок у потребах сім'ї, на присадибну ділянку. Він має батьків похилого віку, єдиною розрадою яких є виїзди разом з ним на присадибну ділянку де вони всі разом могли відпочивати. Внаслідок ДТП він втратив можливість користуватись даним автомобілем, це призвело до зміни звичного способу життя, додало багатьох незручностей, особливо в той час, коли влітку та восени потрібно було відвезти батьків до присадибної ділянки. Він мусив просити знайомих витрачати їх час, щоб відвезти на присадибну ділянку зібрати врожай з городу, який вони з батьками обробляли впродовж літа, це ставило його у принизливе становище та посилювало його моральні страждання.
Крім того, наразі його доходи незначні, країна перебуває в стані кризи, а отже швидко відремонтувати свій пошкоджений автомобіль він не в змозі через відсутність коштів. Усвідомлення цього призводить його до розпачу. Усвідомлення того, що річ, котра була його власністю протягом семи років, прийшла в негідність за лічені хвилини, через неуважність водія, що призвела до ДТП, призводить його до стану депресії. Окрім того, додаткових душевних хвилювань додає йому і той факт, що відповідач взагалі не відчуває своєї провини, не має ні наміру, ні бажання добровільно відшкодовувати завдану його діями шкоду і він має за необхідність шукати правди та відстоювати свої порушені права в суді. ОСОБА_2 того, відповідач зник з місця ДТП, намагаючись таким чином зовсім уникнути відповідальності за скоєне ним правопорушення та навіть після його притягнення до відповідальності жодним чином не намагався навіть довідатися про розмір спричинених його діями збитків.
Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 10.08.2014 року близько 02-30 год., ОСОБА_2, керував автомобілем Opel Astra HoAHI69 д/н НОМЕР_3 (нал. ОСОБА_7) в м. Черкаси по вул. Хрещатик, 190, не впевнився в безпечності, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль ВАЗ-211120 д/н НОМЕР_1 (нал. ОСОБА_1) - водій ОСОБА_8, чим порушив п. 2.3б, 13.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Наведене свідчить про те, що ДТП сталася саме з вини відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 серпня 2014 року встановлено, що власником транспортного засобу Opel Astra HoAHI69 д/н НОМЕР_3 є ОСОБА_3.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що особа, яка вчинила дорожньо-транспортну пригоду є ОСОБА_2, який керував транспортним засобом Opel Astra HoAHI69 д/н НОМЕР_3 на підставі доручення.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Як передбачено ст. 1192 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Також позивач стверджує, що йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП його автомобіль зазнав настільки значних пошкоджень, що йому потрібно затратити чимало часу та коштів, на його ремонт. Даний факт спричинив йому чималі душевні страждання та хвилювання. Адже починаючи з 2007 року і на протязі 7 років цей автомобіль був його власністю, ним користувались члени сім'ї. Він використовувався для поїздок у потребах сім'ї, на присадибну ділянку. Він має батьків похилого віку, єдиною розрадою яких є виїзди разом з ним на присадибну ділянку де вони всі разом могли відпочивати. Внаслідок ДТП він втратив можливість користуватись даним автомобілем, це призвело до зміни звичного способу життя, додало багатьох незручностей, особливо в той час, коли влітку та восени потрібно було відвезти батьків до присадибної ділянки. Він мусив просити знайомих витрачати їх час, щоб відвезти на присадибну ділянку зібрати врожай з городу, який вони з батьками обробляли впродовж літа, це ставило його у принизливе становище та посилювало його моральні страждання.
Крім того, наразі його доходи незначні, країна перебуває в стані кризи, а отже швидко відремонтувати свій пошкоджений автомобіль він не в змозі через відсутність коштів. Усвідомлення цього призводить його до розпачу. Усвідомлення того, що річ, котра була його власністю протягом семи років, прийшла в негідність за лічені хвилини, через неуважність водія, що призвела до ДТП, призводить його до стану депресії. Окрім того, додаткових душевних хвилювань додає йому і той факт, що відповідач взагалі не відчуває своєї провини, не має ні наміру, ні бажання добровільно відшкодовувати завдану його діями шкоду і він має за необхідність шукати правди та відстоювати свої порушені права в суді. ОСОБА_2 того, відповідач зник з місця ДТП, намагаючись таким чином зовсім уникнути відповідальності за скоєне ним правопорушення та навіть після його притягнення до відповідальності жодним чином не намагався навіть довідатися про розмір спричинених його діями збитків. Моральну шкоду оцінює у розмірі 5000 грн.
У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до повного задоволення в сумі 5000 грн., які підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача, оскільки саме діями відповідача була нанесена шкода позивачу.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові судові витрати в розмірі 490 грн.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволити частково.
В іншій частині позовних вимогах відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: