Справа №478/670/14-ц 28.05.2015 28.05.2015 28.05.2015
Провадження № 22-ц/784/1215/15 Головуючий першої інстанції: Сябренко І.П.
Категорія: 48 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Ж.М.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Романенко Ю.О.

за участі: позивача ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 3 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що перебував з відповідачкою у шлюбі з 2001 р. 22 листопада 2012 р. шлюб між ними було розірвано. За час спільного проживання з відповідачем ними було набуто таке майно, а саме: комп'ютер вартістю 6 000 грн.; принтер вартістю 300 грн.; два дитячі ліжка вартістю 600 грн.; дві шафи для білизни та книжок 1 500 грн. та 1 200 грн.; комп'ютерний стіл вартістю 400 грн.; спальний гарнітур «Глорія» вартістю 4 800 грн.; пилосос вартістю 3 000 грн.; плита газову вартістю 3 000 грн.; холодильник вартістю 3 500 грн.; трюмо вартістю 400 грн.; прихожу вартістю 800 грн.; стіл та чотири стільця вартістю 300 грн.; кухонний куток вартістю 1 200 грн.; меблі для кухні вартістю 1 000 грн.; газову плиту вартістю 200 грн. бувшу у використанні; килим вартістю 1 000 грн.; синтезатор «Ямаха» вартістю 3 000 грн.; автомобіль марки ВАЗ-2108, д/н НОМЕР_1 вартістю 18 000 грн., на загальну суму 51400 грн.

Посилаючись на те, що ними не досягнуто угоди про добровільний поділ цього майна, просив визнати за ним право власності на частину спільного сумісного майна подружжя, а саме: плитку газову вартістю 3 000 грн.; пилосос вартістю 3 000 грн.; холодильник вартістю 3 500 грн.; прихожу вартістю 800 грн.; стіл та чотири стільця вартістю 300 грн.; кухонний куток вартістю 1 200 грн.; меблі для кухні вартістю 1 000 грн. на загальну суму 12 800 грн., а відповідачці, з урахуванням інтересів неповнолітнього сина, виділити комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., комп'ютер вартістю 6 000 грн., принтер вартістю 300 грн., два дитячі ліжка вартістю 1 800 грн., книжну шафу вартістю 1 500 грн., шафу для білизни та книжок вартістю 1 200 грн., спальню «Глорія» вартістю 4 800 грн., трюмо вартістю 400 грн., плиту газову вартістю 200 грн., килим вартістю 1 000 грн., синтезатор «Ямаха» вартістю 3 000 грн., автомобіль ВАЗ-2108 вартістю 18 000 грн. на загальну суму 38 600 грн. та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати в сумі 514 грн. і витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

В червні 2014 р. ОСОБА_5 звернулася з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2014 р. позовні заяви об'єднані в одне провадження та залучено в якості третьої особи Службу у справах дітей адміністрації Заводського району виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

В своєму позові, який неодноразово доповнювався щодо складу спільного майна подружжя, ОСОБА_5 зазначала, що за час проживання в шлюбі з відповідачем вони набули транспортні засоби: автомобіль «ГаЗ-4301» д/н НОМЕР_2, автомобіль «ВаЗ-2101»,д/н НОМЕР_3, а також мопед «МОТОLIDER» вартістю 5 000 грн.

Крім того, ними було придбано таке майно: для кімнати дитини (стіл вартістю 1 200 грн., шафу вартістю 2 000 грн., два ліжка по 350 грн. кожне, кутова шафа вартістю 1 200 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн.), прихожа вартістю 800 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 4 000 грн., телевізор «Рейнфорд» вартістю 1 700 грн., супутникова тарілка та тюнер, дві люстри вартістю 170 грн. та 300 грн., спальня «Глорія» вартістю 3 000 грн., матрац вартістю 1 000 грн., трюмо вартістю 250 грн., меблі для кухні вартістю 3 000 грн., газова плита вартістю 3 000 грн., кухонний куток «Міраж» вартістю 1 495 грн., холодильник вартістю 2 490 грн., мікрохвильова піч вартістю 700 грн., комп'ютер вартістю 4775 грн., пилосос (з водяним фільтром) вартістю 2 400 грн., пилосос «LG», пральна машинку «ВЕКО» вартістю 2 000 грн., газонокосарка вартістю 2 000 грн., а також придбали зварювальний агрегат (електричний), компресор, турбіни, домкрати та пасіку, бойлер "Арістон" за 1 500 грн., та пасіку із 20 вуликів за 40 000 грн., придбали та встановили металевий ларьок (нині діюча торгівельна точка), на що витрачено 10 000 грн., збудували гараж площею 102,6 кв.м. за 100 000 грн.

Також за час шлюбу вони з ОСОБА_3 здійснили ремонт належного останньому житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, а саме: замінили вікна загальною вартістю 3 900 грн., шпаклювання стін, провели наклейку шпалер, облаштування опалення в будинку, сушарки (євро) та заміну міжкімнатних та вхідних дверей, що коштувало 11 800 грн., на виготовлення проекту на встановлення трьохфазного лічильника було затрачено 6 000 грн., а на проведення внутрішнього та зовнішнього ремонту (євро) житлового будинку (заміна 10 вікон (євро), обшиття стін гіпсовим картоном та їх шпаклювання, монтаж натяжної стелі з точковим освітленням, наклейка шпалер, заміна вимикачів та розеток, установка трьох міжкімнатних дверей, утеплення будинку, зовнішнє шпаклювання стін, нанесення декоративної шпаклівки та фарбування стін будинку) було затрачено загалом 30 000 грн., на облаштування опалення (євро) житлового будинку (придбання 11 батарей опалення (євро), котлів обігріву (електро та газового), пластикових труб та монтажного матеріалу для газового опалення було затрачено 12 000 грн.

Таким чином, вартість спільного майна, що підлягає поділу, складає 111 480 грн. Крім вимог щодо поділу майна просила стягнути на її користь з ОСОБА_3: 1) в рахунок компенсації 1/2 частини витрат, понесених на будівництво гаражу, в сумі 50 000 грн.; 2) в рахунок компенсації 1/2 частини витрат, понесених на поліпшення житлового будинку, в сумі 21 000 грн.; 3) в рахунок компенсації 1/2 частини затрат, понесених на придбання металевого ларька (торгової точки), в сумі 5 000 грн.; 4) в рахунок компенсації 1/2 частини затрат, понесених на виготовлення технічної документації щодо трьохфазного лічильника, в сумі 3 000 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою нею судового збору.

В уточненій позовній заяві від 10 вересня 2014 року про збільшення заявлених вимог позивач ОСОБА_5 зазначила, що вартість житлового будинку АДРЕСА_1, який був подарований відповідачу ОСОБА_3 його матір'ю за договором дарування від 08 червня 1995 року і в якому вони проживали з 2001 року після одруження, складала на момент дарування 119289000 крб.

За час шлюбу (12 років сумісного проживання) цінність вищевказаного будинку істотно збільшилася внаслідок грошових витрат їх обох, що становить не менше 70 000 грн. Крім того, за час шлюбу було збудовано гараж площею 106,2 кв.м. (діюча СТО) вартістю 100 000 грн. (за ринковими цінами).

Посилаючись на викладене, позивач ОСОБА_5 остаточно просила визнати житловий будинок № 40 і гараж площею 106,2 м.кв., розташовані по АДРЕСА_1, об'єктом права спільної сумісної власності, поділити його в рівних частках та визнати за нею право власності на ? частину будинку, а також поділити майно, що є їх спільною власністю, виділивши їй: стіл письмовий вартістю 1 200 грн., шафу 2-х дверну вартістю 2 000 грн., два дитячі ліжка загальною вартістю 700 грн., кутову шафу вартістю 1 200 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 гри., спальню «Глорія» та матрац загальною вартістю 5 800 грн., дві люстри загальною вартістю 400 грн., трюмо вартістю 250 грн., газову плиту «Гефест» вартістю 3 000 грн., кухонний куток «Міраж» вартістю 1 495 грн., холодильник «LG» вартістю 2 490 грн., комп'ютер вартістю 4 775 грн., прихожу вартістю 800 грн., телевізор «Рейнфорд» вартістю 1 700 грн., супутникову тарілку вартістю 1 500 грн. меблі для кухні вартістю 3 000 грн., пилосос «Самсунг» вартістю 2 400 грн., бойлер «Арістон» вартістю 3 000 грн., два килими вартістю 1 000 грн., мікрохвильову піч вартістю 700 грн., стіл з 4 стільцями вартістю 300 грн. - на загальну суму 37 810 грн., а відповідачу ОСОБА_3 виділити: телевізор «Самсунг» вартістю 4 000 грн., мопед «МОТОLIDER» вартістю 5 000 грн., автомобіль "Га3-4301" д/н. ВЕ8216ВА вартістю 20 000 грн., сушарку (євро) вартістю 600 грн., електричний котел вартістю 5 000 грн., пилосос «LG» вартістю 1 000 грн., пральну машинку "ВЕКО" вартістю 2 000 грн., трьохфазний лічильник вартістю 2 000 грн., насосну станцію вартістю 2 500 грн. - на загальну суму 63 600 грн.

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь: а) 1/2 частину вартості понесених затрат, що були спрямовані на поліпшення будинку (внутрішній та зовнішній ремонти), - 35 000 грн.; б) 1/2 вартості гаража (СТО) - 50 000 грн.; в) 1/2 частину понесених витрат на придбання металевого ларька та облаштування території - 5 000 грн., а також витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про виселення з належного йому житлового будинку (за ухвалою судді від 22 вересня 2014 року заяву об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_3 та зустрічним позовом ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя) на підставі ст. 116 ЖК України.

Ухвалою суду від 26 грудня 2014 року позовна заява ОСОБА_3 про виселення залишена без розгляду на підставі поданого ним клопотання.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 3 квітня 2015 року позовні вимоги за первісним та зустрічним позовом задоволені частково.

Проведено поділ набутого сторонами як подружжям за час шлюбу майна:

ОСОБА_3 виділено: меблі для кухні вартістю 3 000 грн., сушарку (євро) вартістю 600 грн., електричний котел вартістю 2 500 грн., дві люстри загальною вартістю 400 грн., газовий котел «Данко» вартістю 3 500 грн., стіл з 4 стільцями вартістю 300 грн., пилосос «LG» вартістю 1 000 грн., газову плиту «Гефест» вартістю 3 000 грн., пральну машинку «ВЕКО» вартістю 2 000 грн., бойлер «Арістон» вартістю 3 000 грн., кухонний куток «Міраж» вартістю 1 495 грн., прихожу вартістю 800 грн., супутникову тарілку з тюнером вартістю 1 500 грн., трьохфазний лічильник вартістю 2 000 грн., насосну станцію вартістю 1 200 грн., а всього на загальну суму - 26 295 грн.;

ОСОБА_5 виділено: стіл письмовий вартістю 1 200 грн., шафу 2-х дверну вартістю 2 000 грн., два дитячі ліжка загальною вартістю 700 грн., кутову шафу вартістю 1 200 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., спальню «Глорія» та матрац загальною вартістю 5 800 грн., супутникову тарілку з тюнером вартістю 1 500 грн., трюмо вартістю 250 грн., холодильник «LG» вартістю 2 490 грн., комп'ютер вартістю 4 775 грн., телевізор "Рейнфорд" вартістю 1 700 грн., пилосос «Самсунг» вартістю 2 400 грн., два килими вартістю 1 000 грн., мікрохвильову піч вартістю 700 грн., а всього на загальну суму - 26 116 грн.

Різницю вартості часток у спільному майні, що складає 179 грн., стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 262 грн. 95 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 262 грн. 85 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 вказує, що рішення суду в частині відмови у визнанні спільним майном подружжя та поділі житлового будинку ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення її позову - визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що з 17 листопада 2001 р. сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2012 р. Даним рішенням встановлено, що сімейні відносини були припинені сторонами у березні 2012 р.

Між сторонами існує спір щодо поділу спільно нажитого майна.

В силу ст.60 СК України презумується, що все майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності (крім майна, зазначеного в ст. 57 СК України).

Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

На підставі наданих сторонами доказів, судом визначено, що за час спільного проживання ними набуте наступне майно: меблі для кухні вартістю 3 000 грн., сушарка (євро) вартістю 600 грн., електричний котел вартістю 2 500 грн., дві люстри загальною вартістю 400 грн., газовий котел «Данко» вартістю 3 500 грн., стіл з 4 стільцями вартістю 300 грн., пилосос «LG» вартістю 1 000 грн., газова плита «Гефест» вартістю 3 000 грн., пральну машинку «ВЕКО» вартістю 2 000 грн., бойлер «Арістон» вартістю 3 000 грн., кухонний куток «Міраж» вартістю 1 495 грн., прихожа вартістю 800 грн., супутникова тарілку з тюнером вартістю 1 500 грн., трьохфазний лічильник вартістю 2 000 грн., насосна станцію вартістю 1 200 грн. стіл письмовий вартістю 1 200 грн., шафа 2-х дверна вартістю 2 000 грн., два дитячі ліжка загальною вартістю 700 грн., кутова шафа вартістю 1 200 грн., комп'ютерний стіл вартістю 400 грн., спальня «Глорія» та матрац загальною вартістю 5 800 грн., супутникову тарілку з тюнером вартістю 1 500 грн., трюмо вартістю 250 грн., холодильник «LG» вартістю 2 490 грн., комп'ютер вартістю 4 775 грн., телевізор "Рейнфорд" вартістю 1 700 грн., пилосос «Самсунг» вартістю 2 400 грн., два килими вартістю 1 000 грн., мікрохвильову піч вартістю 700 грн., а всього на загальну суму - 52 411 грн.

Виходячи із встановленого обсягу та складу спільного майна сторін, суд провів його поділ із урахуванням рівності їх часток.

Апеляційна скарга не містить будь-яких заперечень щодо визначеного судом складу спільного майна та способу його поділу, а також щодо невключення у перелік цього майна автотранспортних засобів, металевого ларька та пасіки, а тому відсутні підстави для перегляду рішення суду в цій частині.

Також суд обґрунтовано не визнав спільним майном подружжя житловий будинок АДРЕСА_1 та відмовив у стягненні на користь ОСОБА_5 ? частини вартості проведення ремонтних робіт у будинку та будівництва гаражу.

Згідно договору дарування від 08 червня 1995 р., посвідченого державним нотаріусом Казанківської нотаріальної контори, даний будинок було подаровано ОСОБА_3 його матір'ю ОСОБА_6, а тому це нерухоме майно є особистою власністю ОСОБА_3

В силу ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності.

Як роз'яснено в пунктах 4, 5 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 р. з наступними змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», особи, що брали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю) будинку, якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони брали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст. 156 ЖК обов'язок.

Будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний спільним майном подружжя, якщо у період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. При цьому на суму вартості будинку до його поліпшення збільшується частка того з подружжя, якому він належав.

Виходячи з викладеного для з'ясування наявності підстав визнання належного ОСОБА_3 на праві особистої власності житлового будинку спільним майном подружжя доведенню підлягає факт істотного збільшення його цінності за час перебування у шлюбі та що таке збільшення цінності відбулося за рахунок спільних коштів подружжя або участі (коштами або працею) колишньої дружини, а для відшкодування витрат особі, яка приймала участь у проведенні ремонту (будівництва) належного іншій особі нерухомого майна, підлягає доведенню участь цієї особи в таких витратах, обсяг проведених робіт та наявність домовленості з власником, що допомога надавалась не безкоштовно.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи спір, суд вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_5 не надала переконливих доказів того, що за час спільного проживання однією сім'єю з відповідачем вартість жилого будинку була істотно збільшена (наприклад, збільшено жилу площу або значно покращено стан будинку), за рахунок їх з ОСОБА_3 коштів та її трудової участі.

Також позивачем не представлено доказів вартості проведених ремонтних робіт, їх обсягів та наявності домовленості з ОСОБА_3, що її участь у проведенні робіт у будинку не є безоплатною.

За такого суд вірно вважав, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 щодо визнання житлового будинку спільним майном та його поділ, а також про стягнення вартості будівельних та ремонтних робіт у зв'язку з недоведеності таких вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність таких висновків суду.

Так, посилання апелянта на те, що суд з огляду на зміст її позовних вимог не роз'яснив їй право на звернення з клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи, що призвело до порушення її прав не заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В силу ч.ч. 3, 4 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що за клопотанням ОСОБА_5 по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу щодо вартості будівництва гаражу, який є складовою частиною спірного житлового будинку, а тому ОСОБА_5 була обізнана про можливість та значення проведення такої експертизи.

Інших доводів, які б спростовували правильність рішення суду апеляційна скарга не містить.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 3 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: