Номер провадження 2/404/716/15
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Галагана О.В.,

при секретарі Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника, зобов`язання вчинення дій та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила:

- стягнути з Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі у сумі 241929 грн.;

- стягнути з Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» компенсацію заподіяної шкоди у сумі 50000 грн.;

- визнати бездіяльність Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» щодо невиконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2003, зміненого ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2003 про поновлення її на роботі неправомірною;

зобов`язати Державне підприємство «Кіровоградський ремонтний завод» на виконання рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2003, зміненого ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2003: видати наказ про поновлення її на роботі; допустити її до виконання трудових обов`язків;

- стягнути з Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» на її користь компенсацію заподіяної моральної шкоди у сумі 50000 грн.;

- стягнути з Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» судові витрати по справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.12.2014 року матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника та відшкодування шкоди - справа № 404/10113/14-ц, номер провадження 2/404/4032/14, та матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» про зобов`язання вчинення дій та відшкодування шкоди - справа № 404/10212/14-ц, номер провадження 2/404/4062/14- об`єднано в одне провадження та присвоєно справі номер № 404/10113/14-ц, номер провадження 2/404/4032/14.

На обґрунтування зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.02.2003, зміненим ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2003, позивача поновлено на роботі на посаді в`язальниці схемних джгутів, шнурів і кабелів у військовій частині НОМЕР_1 з 04.11.2002.

Військова частині НОМЕР_1 перейменована в ДП «Кіровоградський ремонтний завод» на підставі наказу Державного секретаря Міністерства оборони України від 08.05.2003 №16.

Але, до теперішнього часу рішення суду про поновлення її на роботі не виконано, вона на роботі не поновлена.

З метою розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення, позивач звернулась до відповідача з письмовим зверненням щодо надання інформації про погодинні тарифні ставки основних працівників на ДП «Кіровоградський ремонтний завод» за період з січня 2003 по 2014. Але відповідачем у наданні їй зазначеної інформації було відмовлено.

Рішення про поновлення її на роботі ухвалено Кіровським районним судом 03.02.2003, підлягало негайному виконанню, тобто відповідач повинен був його виконати в день ухвалення даного рішення, а тому стягненню підлягає середній заробіток з 03.02.2003 по 30.11.2014. Загальна сума якого становить 241 929 грн.

27.11.2014 на її адресу надійшов лист відповідача від 21.11.2014 № 731 відповідно до якого відповідач відмовився поновити її на роботі та допустити до виконання трудових обов`язків.

01.12.2014 позивач отримала в Кіровському ВДВС лист від 27.11.2014 №58326, з якого їй стало відомо, що 28.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач з 2003 року не виконує рішення суду про поновлення позивача на роботі чим порушив її законні права, що призвело до моральних страждань та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, компенсацію заподіяної їй моральної шкоди вона оцінює у 100 000 грн.

У судовому засідання позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та поясненнях до позовної заяви (а.с. 38-43).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Проте, 24.04.2015 року представник відповідача надав до суду письмові заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 112).

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою (скаргою) осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 2 тієї ж статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Нижченаведеними судовими рішеннями встановлено, що наказом Міністерства оборони України №16 від 08.05.2003 року перейменовано Державне підприємство "Кіровоградський центральний ремонтний завод" (Військова частина НОМЕР_1 ) перейменоване у державне підприємство "Кіровоградський ремонтний завод".
Рішенням місцевого суду Кіровського районну м. Кіровограда від 03.02.2003 року ОСОБА_1 поновлено на роботі на посаді в`язальниці схемних джгутів, шнурів і кабелів у військовій частині НОМЕР_1 з 16.12.2002 року та стягнуто із військової частини НОМЕР_1 на її користь 324,52 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 500 грн. моральної шкоди, а всього 824,52 грн. (а.с. 7-8).

Ухвалою судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Кіровоградської області від 26.06.2003 року рішення місцевого суду Кіровоградського району м. Кіровограда від 03.02.2003 року залишено без змін (а.с. 9).

Згідно відповіді на заяву від 11.11.2014 року (а.с. 69) у Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» відсутні будь-які підстави для виклику позивача на підприємство, як працівника та оформлення наказу на дозвіл проходу через прохідну і видачу постійної перепустки в зв`язку з тим що 28.11.2013 року була прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження № 7361210, без поновлення її на роботі. Від органу ДВС після цього не надходило інформація про поновлення виконавчого провадження № 7361210 (а.с. 10, 23).

Рішенням Кіровського районного суду від 25.05.2012 року визнано незаконними та скасувати акти державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції складені в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-586/3 про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді в`язальниці схемних джгутів, шнурів і кабелів у в/ч НОМЕР_1 , а саме: від 11.02.2004 року про відмову приступити до виконання трудових обов`язків; від 11.12.2003 року про неявку за місцем роботи; від 24.12.2003 року про перешкоджання неявкою за місцем роботи провадженню виконавчих дій; від 08.01.2004 року про неявку за викликом на адресу в/ч НОМЕР_1 ; від 10.02.2004 року про неявку за викликом на адресу в/ч НОМЕР_1 .

Визнано незаконною бездіяльність посадових осіб Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, щодо примусового виконання виконавчого листа №2-586/3 виданого на підставі ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області про поновлення ОСОБА_1 на роботі і посаді в`язальниці схемних джгутів, шнурів і кабелів у в/ч НОМЕР_1 з 04.11.02р. станом по день зупинення виконавчого провадження постановою державного виконавця від 16.09.08 року.

Визнано незаконними виконавчі дії від 15.04.2004 року та від 01.06.2004 року а також акт державного виконавця від 03.06.2004 року та скасувати його.

Встановлено, що наказ №115 від 26.06.03 про поновлення ОСОБА_1 на роботі і посаді в`язальниці схемних джгутів, шнурів і кабелів у в/ч НОМЕР_1 з 04.11.02р. надійшов до Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 11.07.2008 року та зареєстрований за вхідним № 15901.

Визнано незаконними виконавчі дії посадових осіб Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, щодо зупинення постановою від 16.09.2008 року виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-586/03 виданого на підставі ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області про поновлення ОСОБА_1 на роботі посаді в`язальниці схемних джгутів, шнурів і кабелів у в/ч НОМЕР_1 з 04.11.02р. та скасувати цю постанову.

Зобов`язано Кіровський відділ державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції винести постанову про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-586/3 виданого на підставі ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області про поновлення ОСОБА_1 на роботі і посаді в`язальниці схемних джгутів, шнурів і кабелів у в/ч НОМЕР_1 з 04.11.02р. та зобов`язати поновити її на роботі на посаді в`язальниці схемних джгутів, шнурів і кабелів у державному підприємстві Кіровоградський ремонтний завод з 04.11.02р. у спосіб і порядок визначені у виконавчому документі № 2-586/03 (а.с. 48-56).

Рішенням колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 18.09.2012 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2012 року в частині стягнення з Кіровського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції коштів на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, скасовано і ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області 5000 грн. на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю державної виконавчої служби та 51 грн. судових витрат. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 57-61).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.02.2013 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25.05.2012 року у частині яке не скасовано судом апеляційної інстанції та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 18.09.2012 року залишено без змін (а.с. 62-64).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.05.2013 року у задоволені адміністративного позову Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» до Кіровського відділу Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчити певні дії - відмовлено(а.с. 65-66).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.05.2013 року у справі № 2а-825/08/1170 (провадження № 2-ап/811/23/13), залишено без змін (а.с. 67).

30.11.2014 року позивач звернулася до відповідача з заявою про негайне поновлення її на роботі на посаді в`язальниці схемних джгутів, шнурів і кабелів та допустити її до виконання трудових обов`язків (а.с. 72).
25.12.2014 року відповідач надав відповідь на лист позивача від 30.11.2014 року згідно якого у відповідача відсутні будь-які підстави для виклику позивача на підприємство, як працівника та оформлення наказу на дозвіл проходу через прохідну і видачу постійної перепустки (а.с. 71).
Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції від 28.11.2013 року закінчено виконавче провадження відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 73).
Відповідно до витягу з наказу від 31.01.2003 року № 11А Командира військової частини НОМЕР_1 , встановлено штатну структуру підприємства, з 07.04.2003 року скорочено підрозділ та посада: ЦЕХ № 1 змінюються в дільницю № 1 і переводяться в штат цеху, основні робітники в`язальниця схемних джгутів (а.с. 130).
Згідно довідки відповідача від 11.06.2015 року № 414 станом на 01.02.2003 рік середньомісячна заробітна плата позивача складає 182,38 грн., яка розрахована відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року (а.с. 131).
З матеріалів справи вбачається, що 14 листопада 2003 року Кіровським відділом Державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-586 від 26.06.2003 року.
25 жовтня 2004 року Кіровським відділом ДВС Кіровоградського міського управління юстиції винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.
Ухвалою від 27.03.2008 року Апеляційного суду Кіровоградської області визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу без виконання стягувачу від 25.10.2004 року. При цьому апеляційний суд встановив недоведеність факту відмови ОСОБА_1 приступити до роботи та факту перешкоджання виконанню рішення суду.

08 травня 2008 року державним виконавцем Кіровського відділу ДВС Кіровоградського міського управління юстиції винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-586 виданого 31.08.2004 року.
28.11.2013 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».
Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 травня 2015 року скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Хоменка Сергія Анатолійовича, учасники виконавчого провадження: ДП «Кіровоградський ремонтний завод» - задоволено частково.
Визнано неправомірною та скасувано постанову державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Хоменка Сергія Анатолійовича від 28.11.13 року про закінчення виконавчого провадження.
Зобов`язано державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Хоменка Сергія Анатолійовича відновити виконавче провадження по виконавчому листу від 31.08.04 року № 2-586 про поновлення на роботі ОСОБА_1 .
В частині визнання неправомірної бездіяльності державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції Хоменка Сергія Анатолійовича щодо не направлення ОСОБА_1 постанови від 28.11.13 року про закінчення виконавчого провадження відмовлено.
Відповідно до висновків ,викладених у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року за N 8-рп/2013 під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Конституційний Суд України виходить з того, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення частини другої статті 233 Кодексу підлягає застосуванню у випадках пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.
Згідно з пунктом 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу.
За змістом пункту 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.
Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів) (правова позиція ВСУ у справі N 6-203цс14).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 34 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

З аналізу ст. 236 КЗпП України вбачається, що рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника, вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Обов`язок власника або уповноваженого ним органу виплатити працівникові середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення його на роботі настає тільки тоді, коли така затримка була допущена з вини власника або уповноваженого ним органу. Якщо ж це сталося не з вини власника або уповноваженого ним органу, а з вини самого працівника, середній заробіток за час затримки поновлення на роботі не повинен йому виплачуватися.

При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

При затримці власником або уповноваженим ним органом виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час такої затримки виносить суд, який постановив рішення по суті спору. Для вирішення цього питання в судове засідання викликають позивача і представника власника або уповноваженого ним органу, який не виконав судового рішення. Ухвала суду про виплату працівникові середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання постановленого по суті спору рішення може бути оскаржена (опротестована) на загальних підставах.

Затримка виконання власником рішення суду про поновлення працівника на роботі є підставою для винесення державним виконавцем постанови про застосування до службової особи, зобов`язаної вчинити дії щодо виконання рішення суду, штрафу. Повторне невиконання рішення суду дає підставу для застосування штрафу в подвійному розмірі (ст. 89 Закону "Про виконавче провадження"). Подальше невиконання рішення суду про поновлення на роботі тягне кримінальну відповідальність на підставі ст. 382 КК.
З відповідей Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» вбачається, що посада на якій поновлена позивач з 2003року не існує, відтак надати інформацію про середній заробіток по цій посаді не має можливості.

Матеріали справи не містять доказів наявності вини ДП «Кіровоградський ремонтний завод» у створенні перешкод за яких вона мала приступити до виконання своїх обов`язків за весь період обґрунтування позову, тобто з 2003року. Також, відсутня інформація про притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності службових осіб винних у протидії виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі.

За відсутності посади з 2003року на якій мала право поновитись позивач за судовим рішенням, суд позбавлений можливості з`ясувати розмір заробітної плати, що мала нараховуватись працівникам зайнятих на такій посаді за весь час, починаючи з 2003року,

За наведеного підстав до задоволення позову в цій його частині не має.
В частині позову про відшкодування моральної шкоди суд дійшов висновку щодо відмови в задоволені цієї вимоги. Так, у відповідності до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тощо), яке привело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органу, незалежно від форм власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки дана вимога нерозривно пов`язана із попередньою в задоволенні якої відмовлено, відтак в задоволенні вимог і щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. слід відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Кіровоградський ремонтний завод» про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника, зобов`язання вчинення дій та відшкодування шкоди відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда