Єдиний унікальний номер 725/2417/15-ц
Номер провадження 2/725/500/15
23.09.2015 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці
головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу,-
У травні 2015 року представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регрессу.
У позові посилався на те, що 14 травня 2014 року між ТзДВ СК «Кредо» та ОСОБА_3, як інвалідом ІІ групи, укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників надземних транспортних засобів №АІ/6130690, терміном дії до 15.05.2015 року, згідно якого забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль НОМЕР_1.
У звязку із цим, ОСОБА_3 було сплачено страховику 50 відсотків розміру страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування.
11 лютого 2015 року о 12:10 год. в м.Чернівці по вул.Сінна, 25 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. СЕ 9516АІ, під керуванням водія ОСОБА_4
Постановою Першотравневого райсуду м.Чернівці від 26 лютого 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
У звязку із цим, позивачем було відшкодовано ОСОБА_4 страхову суму (ліміт відповідальності) у розмірі 50 000 грн.
Вважає, що відповідно до вимог ст.38-1.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників надземних транспортних засобів» відповідач зобовязаний компенсувати страховику 50 % виплаченого страхового відшкодування.
З урахуванням вказаних вимог закону, просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати, повязані зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 25 000 грн. та понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява, у якій судове засідання просив провести у його відсутність. Позов підтримав у повному обсязі. У разі відсутності відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини своєї неявки до суду не повідомив.
Також справа слухалась у відсутність третьої особи ОСОБА_3, який в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.
Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулює Закон України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закону).
Пунктом 2.1 ст.2 вказаного Закону передбачено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Так, судом встановлено, що 14 травня 2014 року між ТзДВ СК «Кредо» та ОСОБА_3 укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників надземних транспортних засобів №АІ/6130690, терміном дії до 15.05.2015 року, страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн. Згідно договору забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_3. (а.с.2).
11 лютого 2015 року о 12:10 год. в м.Чернівці по вул.Сінна, 25 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. СЕ 9516АІ, під керуванням водія ОСОБА_4 (а.с.5-6).
Постановою Першотравневого райсуду м.Чернівці від 26 лютого 2015 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказана постанова у встановленому законом порядку оскаржена не була, а тому є такою, що набрала законної сили (а.с.6 зворот).
Стаття 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Враховуючи умови договору та вимоги чинного законодавства, позивачем було відшкодовано ОСОБА_4 страхову суму (ліміт відповідальності) у розмірі 50 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1327 від 09 квітня 2015 року (а.с.22).
Згідно п.38-1.1 ст.38-1 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Пунктом 13.2. ст..13 Закону передбачено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.
Як було встановлено судом, договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників надземних транспортних засобів №АІ/6130690 було укладено між страхувальником ТзДВ СК «Кредо» та страховиком ОСОБА_3.
При цьому, розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування було зменшено на 50 відсотків, оскільки ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи, як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Аналізуючи норми ст.13, ст.38-1 Закону, слід звернути увагу на те, що пільга у розмірі 50 відсотків надається тільки за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Отже, як вбачається із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода трапилась із вини відповідача ОСОБА_2, який всупереч вимог ст.13 Закону, керував забезпеченим транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_3.
Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Окрім цього, відповідно до ч.1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( ч.1 ст.1166 ЦК України).
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, зокрема те, що відповідач ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», що є обмеженням для використання застрахованого транспортного засобу, з його вини трапилась дорожньо-транспортна пригода, а також те, що позивач сплатив страхове відшкодування потерпілій особі, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 50% виплаченого страхового відшкодування потерпілій особі в порядку регресу в розмірі 25 000 грн.
Крім того, суд вважає, що у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім у звязку із зверненням до суду з даним позовом.
Керуючись ст.ст.1,6,13,38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст.993, 1166, 1191, ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» в рахунок відшкодування витрат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 25 000 (двадцять пять тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» судовий збір у розмірі 250 (двісті пятдесят) грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці О.В. Вольська-Тонієвич