Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/6341/14
Провадження № 22-ц/778/2711/15 Головуючий у 1-й інстанції: Троценко Т.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Кухаря С.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року по справі за позовом Релігійної громади Української православної церкви при храмі на ім'я ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Благодійний фонд «Благовіст», про стягнення грошової суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Релігійна громада Української православної церкви при храмі на ім'я ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення грошової суми, зазначивши, що Указом № 48 від 05.04.2005 року Єпархіального архірея настоятелем вказаного храму було призначено ОСОБА_3, відповідача по справі.

27.10.2008 року між Благодійним фондом «Благовіст» та Релігійною громадою Української Православної Церкви при храмі в ім'я ОСОБА_4 укладено договір про безстрокове користування майном, а 27.07.2010 року укладена додаткова угода № 1 до цього договору. За цим договором Благодійний фонд «Благовіст» передав релігійній громаді рухоме майно, яке прийняв безпосередньо протоієрей ОСОБА_3.

Указом № 12 від 24.01.2013 року відповідачу було відмовлено у служінні. 28.02.2013 року було складено акт перевірки майна, що знаходилося у користуванні громади і встановлена його відсутність на суму 73 850 грн..

У зв'язку з неможливістю повернення майна, позивач просив суд стягнути з відповідача вартість майна у сумі 73 850 грн..

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Релігійної громади Української православної церкви при храмі на ім'я ОСОБА_4 гроші в сумі 73 850 грн. і судовий збір 738,50 грн..

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано, з посиланням на вимоги ст., ст. 1212, 1213 ЦК України виходив із того, що відповідач зобов'язаний повернути релігійній громаді Української Православної Церкви при храмі на ім'я ОСОБА_4 грошові вартість безпідставно набутого майна у розмірі- 73 850 грн..

Статтьми 1212, 1213 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також застосовуються до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому без підставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 14 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" релігійні організації володіють, користуються і розпоряджаються майном, яке належить їм на праві власності. У власності релігійних організацій можуть бути будівлі, предмети культу, об'єкти виробничого, соціального і добродійного призначення, транспорт, кошти та інше майно, необхідне для забезпечення їх діяльності.

Судом встановлено, що Указом № 48 від 05.04.2005 року Єпархіального архірея настоятелем Храму в ім'я ОСОБА_4 було призначено ОСОБА_3 / а.с.13 /.

27.10.2008 року між Благодійним фондом «Благовіст» та РГ УПЦ при храмі в ім'я ОСОБА_4 укладено договір про безстрокове користування майном, а 27.07.2010 року укладена додаткова угода № 1 до цього договору. За цим договором Благодійний фонд «Благовіст» передав релігійній громаді рухоме майно, яке прийняв за актом від 26.07.2010 року безпосередньо протоієрей ОСОБА_3 / а.с.16-22 /.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2015 року залишено без змін рішення Бердянського міськрайонного суду від 23.01.2015 року про задоволення позову РГ УПЦ при храмі на ім'я ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми, де встановлено, що, будучи священнослужителем, відповідач не перебував у трудових правовідносинах з релігійною організацією.

Згідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Указом № 12 від 24.01.2013 року відповідачу було відмовлено у служінні / а.с.14 /.

22.02.2013 року та 30.06.2015 року складено акти перевірки майна та коштів Релігійної громади УПУ при храмі на ім."я ОСОБА_4, де виявлено відсутність майна, що надано БФ "Благовіст" в користування РГ УПЦ при храмі на ім"я ОСОБА_4, а саме: - хреста дерев"яного - 1 шт., хреста дерев"яного з часткою Животворящого Хреста - 1 шт., облачення - 10 шт., підрізніків - 2 шт., аналоя кованого з чорною позолотою - 3 шт., мощевика кераміка з мощами Зверінецьких святих -1 шт., Ікони "преподобний ОСОБА_5" сусальне золото - 1шт.,Ікона "ОСОБА_6, князь ОСОБА_3" сусальне золото, письмо - 1 шт., Ікона "Микола Чудотворець" сусальне золото, письмо - 1 шт., Ікона "Собор Зверінецьких святих" сусальне золотого, письмо - 1 шт., Ікона "ОСОБА_7 Хранитель" сусальне золото, письмо, - 1шт. / а.с.27-28 /.

Також цими актами встановлено відсутність майна РГ УПЦ при храмі на ім"я ОСОБА_4 Ікони, а саме: - "ОСОБА_8 Побєдоносець" -1 шт., Ікона "Віра, Надія, любов та мати їх Софія", - 1 шт., Ікона надворотна алтарна "Спаситель" - 1 шт., Ікона надворотна алтарна "Богородиця" - 1 шт., набір для хрещення - 1 шт., антимінс - 1 шт., лавочки вуличні ковані 4 шт./ а.с.27-28 /.

За довідками настоятеля РГ УПЦ при храмі на ім»я» ОСОБА_4 від 17.02.2015 року та 04.07.2014 року вартість майна, яке знаходилося на балансі РГ і яке безпідставно утримується ОСОБА_3 складає - 21 250 грн. / а.с. 93, 100 /.

За довідками Благодійного фонду «Благовіст» від 17.02.2015 року, президента БФ „Благовест від 10.07.2014 року вартість майна, яке знаходилося на балансі цього фонду і яке безпідставно утримується ОСОБА_3 складає - 52 600 грн./ а.с. 94, 95 /. При цьому з вартості привласненого майна вирахована вартість антимінсу у зв'язку з його поверненням відповідачем / а.с.29 /.

Наявність вказаного майна у приміщенні храму, вартість якого просить повернути позивач, станом на 02.01.2013 року підтверджено оригіналом Протоколу приходських зборів, дослідженого судом у судовому засіданні, підписаного ОСОБА_3 під час його служіння та членами інвентаризаційної комісії / а.с.80 /.

Таким чином, судом встановлено, що відсутність майна у храмі на ім"я ОСОБА_4, належного позивачу та третій особі, знаходиться у причинному зв'язку з відстороненням ОСОБА_3 від служіння у храмі на ім"я ОСОБА_4.

Відповідно до ст.,ст. 395, 396 ЦК України речовими правами на чуже майно є, зокрема: право володіння та користування. Особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права.

Рішенням Верховного Суду України у справі № 6-183цс14 від 03.12.2014 року, прийнятим за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яке є обовязковим для всіх судів, зазначено, що:

- якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі.

Зазначені обставини підтверджують факт набуття відповідачем грошових коштів та їх збереження за рахунок релігійної громади без достатньої правової підстави та правильність застосування до спірних прав вимог норм ст.,ст. 212,1213 ЦК України.

З доводами апелянта проте, що частина майна, яка передавалася БФ «Благовест» - РГ УПЦ при храмі ОСОБА_4 належить йому як одному із засновників БФ «Благовест» / а.с.150 / з посиланням на акти опису майна, в яких здійснено приписи про належність певного майна із цих актів ОСОБА_3 погодиться неможливо, бо відсутні рішення БФ «Благовест» про наявність у БФ "Благовест" будь-якого майна, яке належить ОСОБА_9П, а вказаними в актах опису майна приписами право власності на майно не встановлюється / а.с. 137-148 /.

Придбання ОСОБА_3 у період 2010-2013 роки майна, яке має сходні реквізити з тим майном , яке 26.07.2010 року передавалася БФ «Благовест» - РГ УПЦ при храмі ОСОБА_4, що не завірено належним чином і не містять у собі інформації щодо придбання вказаних в них майна на користь Релігійної громади не спростовує факт безпідставного утримування ОСОБА_3 майна РГУПЦ при храмі ОСОБА_4 та БФ «Благовест» / а.с. 54-65, 153-159 /.

Доводи апелянта про те, що РГ УПЦ при храмі ОСОБА_4 звільнено від здачі фінансових звітів до епархіального управління з посланням на договір від 25 .11.2010 року, укладений між БФ «Благовест» та РГ УПЦ при храмі ОСОБА_4 і Бердянською єпархією УПЦ не можуть бути прийнятті до уваги / а.с.149 /, так як за вказаним договором звільнення РГ УПЦ при храмі ОСОБА_4 від здачі фінансових звітів до епархіального управління можливе лише за рішенням єпархіального архієрея, наявність якого матеріалами справи не підтверджено.

Іншим доводам апелянта дана належна та обєктивна оцінка судом першої інстанції при ухваленні рішення суду у цій справі і додаткової агрументації вони не потребують.

Отже судом правильно встановлено, що відповідач отримав вказане у позовній заяві майно на певній правовій підставі під час його служіння настоятелем храму на ім"я ОСОБА_4, а після припинення відносин з релігійною громадою майно громаді не повернув, тому відповідно до ст. ст. 1212 ЦК України зобов'язан повернути потерпілому це майно, а у разі неможливості повернення в натурі потерпілому безпідставно набутого майна застосовуюються вимоги норм ст. 1213 ЦК України про відшкодування з відповідача його вартості.

За таких обставин справи, ухвалене у цій справі рішення суду відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: