Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 333/9399/13Головуючий у 1-й інстанції Боровікова А.І.
№22-ц/778/2566/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держкомзему у Запорізькій області (правонаступник Головне управління Державного земельного агентства у Запорізькій області) про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із вищезазначеним позовом, в якому просила наступне.

Визнати незаконними (неправомірними) дії щодо зазначення Головним управлінням Держкомзему у Запорізькій області (надалі - ГУ Держкомзему у Запорізькій області) в характеристиці на начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності ГУ Держкомзему у Запорізькій області ОСОБА_2 від 20.04.2011 недостовірних відомостей (інформації), не підтверджених документально або висновками уповноважених органів чи спеціалістів.

Визнати недостовірними відомості, зазначені в характеристиці на начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності Головного управління ОСОБА_2 від 20.04.2011 щодо:

-"ОСОБА_2 ...звільнена з займаної посади згідно п.2 ст. 30 ЗУ "Про державну службу" недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених ст. 16 цього Закону".

-"За останній час роботи зарекомендувала себе негативно..."

-"За останній час роботи ...завдання керівництва вирішувались складно..."

-"За останній час роботи ... результати роботи приходилось постійно принципово виправляти..."

-"За останній час роботи ...виявляла байдужість та безвідповідальність..."

-"За останній час роботи ... мали місце порушення виконавської дисципліни...".

-"За останній час роботи ... мали місце недбале відношення до документів"

-"Нові завдання сприймались повільно, постійно проявлялось незадоволення у разі зміни завдання або звичайних обставин. За час роботи виявлявся низький рівень планування робочого часу, допускалися прояви безсистемних кроків щодо виконання роботи".

-"Професійні знання поверхові, не системні, потребувала постійної сторонньої допомоги".

-"Рівень культури поведінки і спілкування з людьми низький, постійно допускала нетактовне грубе відношення до оточуючих, неввічлива, зухвала".

-"В процесі своєї роботи постійно проявляла некомпетентність, порушувались правила внутрішнього трудового розпорядку, пияцтво".

-"Мала низький рівень авторитету у колективі була відсутня довіра з боку керівництва".

-"ОСОБА_2 не мала уваги та чуйності до працівників Головного управління... Організовуючи роботу відділу негативно впливала на підлеглих".

Скасувати характеристику, складену ГУ Держкомзему у Запорізькій області від 20.04.2011 на начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності Головного управління ОСОБА_2 через включення до неї недостовірних відомостей.

Зобов'язати ГУ Держкомзему у Запорізькій області відкликати у Управління Служби безпеки України в Запорізькій області характеристику на начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності Головного управління ОСОБА_2 від 20.04.2011р., направлену супровідним листом від 20.04.2011 № 08-08-13/1595.

Зобов'язати ГУ Держкомзему у Запорізькій області публічно вибачитись перед нею нею за поширення відносно неї недостовірної інформації.

Відшкодувати моральну шкоду в розмірі 500,0 грн., вирішити питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами.

В обгрунтування свого позову позивач зазначала, що вона працювала в ГУ Держкомзему у Запорізькій області з червня 2000 року на посаді головного бухгалтера (начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності тощо), її було звільнено з займаної посади та припинено державну службу відповідно до наказу ГУ Держкомзему у Запорізькій області від 28.02.2011 року № 51/08-09к.

Після її звільнення, на запит Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ГУ Держкомзему у Запорізькій області складено характеристику на начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності Головного управління ОСОБА_2 від 20.04.2011 № 08-08-13/1598.

Характеристика, що є предметом оскарження в порядку цивільного судочинства, оскільки порушена процедура підготовки, складання, внесення до неї недостовірних відомостей, підписання, затвердження та ознайомлення ОСОБА_2 з нею. Недостовірними висновками (відомостями), зазначеними в характеристиці посягнуто та завдано шкоди (приниження) на її честь, гідність та ділову репутацію. Характеристика підлягає скасуванню та відкликанню у зв'язку з протиправними діями Відповідача (ГУ Держкомзему у Запорізькій області), посадові особи якого складали, вносили недостовірну інформацію (висновки) та підписували вказану характеристику, направили її до правоохоронних органів (УСБУ в Запорізькій області) тощо.

Єдиним нормативно-правовим актом, який регулює порядок складання характеристик на працівників, є постанова КМУ від 28.12.2000 № 1922 "Про затвердження Положення про проведення атестації державних службовців".

Згідно із п. 9 зазначеного Положення: "На кожного працівника, який підлягає атестації, складається службова характеристика, що підписується його безпосереднім керівником, затверджується керівником вищого рівня і подається до комісії не пізніше ніж за тиждень до проведення атестації... Тобто чинним законодавством встановлено, що характеристики складаються на державних службовців лише під час їх роботи - проходження публічної (державної) служби. Складання ж характеристик на колишніх державних службовців (тобто після їх звільнення, за період попередньої роботи) чинним законодавством не передбачено. Що обумовлено наданням державними органами за запитами уповноважених органів фактично підписаних і затверджених характеристик на державних службовців, складених у попередніх періодах (роках), оскільки оцінка (аналіз) повноти та якості виконання державним службовцем його посадових обов'язків, ділові якості (ініціативність, відповідальність), стосунки з колегами та інш., повинна проводитись виключно виходячи із висновків безпосереднього керівника та уповноваженої посадової особи вищестоящого органу (залежно від займаної посади), а також з урахуванням пояснень та обґрунтувань (застережень чи заперечень) самого державного службовця.

За запитом Управління Служби безпеки України в Запорізькій області посадовими особами ГУ Держкомзему у Запорізькій області від 15.04.2011 №14/1134 від ГУ вимагалось надати характеристики з місця роботи ОСОБА_2, яка раніше працювали в цьому упрравлінні.

Оскільки на час складання посадовими особами ГУ Держкомзему у Запорізькій області характеристики від 20.04.2011, вона вже не була працівником (державним службовцем) цієї установи, складання вказаної характеристики не відповідає вимогам абз. 1 п. 9 Положення № 1922, та звичайної практики що запроваджено вищестоящою установою (Державним агенством земельних ресурсів України) відносно колишніх державних службовців (працівників).

При складанні, підписанні та затвердженні характеристики від 20.04.2011 всупереч абз. 1 п. 9 Положення № 1922 не дотримано вимоги, щодо її складання і підписання безпосереднім керівником, а також щодо її затвердження керівником вищого рівня. При цьому, начальника ГУ Держкомзему у Запорізькій області Циброва О.С. було призначено на посаду 08.11.2010 року. У зв'язку з тим, що до часу його призначення на посаду, я з 04.10.2010 до дати мого звільнення 28.02.2011 з різних поважних причин (перебування у учбовій відпустці, знаходження на лікарняних тощо, та інш.) не виконувала та не мала можливості виконувати посадові обв'язки за посадою через відсторонення (тобто не отримувала від нього завдань чи доручень та відповідно не виконувала їх), через що у нього не має жодних етичних підстав та власного досвіду щодо особистого оцінювання повноти та якості виконання мною, посадових обов'язків, моїх ділових якостей (ініціативність, відповідальність), стосунків з колегами та інш.

Так, згідно з її посадовою інструкцією на час її роботи (до звільнення 28.02.2011) на посаді начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності моїм безпосереднім керівником був - начальник ГУ Держкомзему у Запорізькій області; а також керівником вищого рівня був Голова Державного комітету України із земельних ресурсів.

Тобто, складання вказаної характеристики заступником начальника Відділу кадрової політики, професійної підготовки та підвищення кваліфікації Недвигою М.О. та її підписання начальником ГУ Цибровим О.С. без її затвердження керівником вищого рівня, також не відповідає вимогам абз. 1 п. 9 Положення № 1922, посадовим інструкціям та Положенню про ГУ Держкомзему у Запорізькій області.

В порушення абз. 3 п. 9 Положення № 1922 службова характеристика від 20.04.2012 року, на думку позивача, не відповідає вимогам по структурі та переліку відомостей, які мають обов'язково міститись у характеристиці, натомість вона містить окремі безпідставні та некоректні висновки та відомості (висловлювання), наявність (зазначення) яких не передбачено чинним законодавством та документально (у формі висновків уповноважених органів чи спеціалістів) не підтверджено. Тобто, висновки (відомості) викладені в характеристиці не підтверджені оформленими документально висновками (актами, довідками чи іншими процесуальними документами) уповноважених органів чи посадових осіб.

Тобто, всупереч ст. 3 Конституції України та ст. 11 Закону № 3723-XII посадовими особами ГУ Держкомзему у Запорізькій області, а саме заступником начальника Відділу кадрової політики, професійної підготовки та підвищення кваліфікації Недвигою М.О. та її підписання начальником ГУ Цибровим О.С. безпідставно порушено її права на повагу особистої гідності, справедливе і шанобливе ставлення до себе з боку керівників, співробітників і громадян.

Позивач не згодна та вважає недостовірною більшість висновків (відомостей), викладених в характеристиці, а саме:

"ОСОБА_2 ...звільнена з займаної посади згідно п.2 ст. 30 ЗУ "Про державну службу" недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених cm. 16 цього Закону". ОСОБА_2 відповідно до наказу ГУ Держкомзему у Запорізькій області від 28.02.2011 № 51/08-09к згідно п. 2 ст. 30 Закону України "Про державну службу" було припинено державну службу. Оскільки ст. 30 Закону України "Про державну службу" визначено виключно підстави припинення державної служби.

"За останній час роботи зарекомендувала себе негативно..." Не зазначено конкретно протягом якого часу та за які саме факти ОСОБА_2 зарекомендувала себе негативно.

"За останній час роботи ...завдання керівництва вирішувались складно..." Не зазначено конкретно які саме завдання керівництва вирішувались ОСОБА_2 протягом останнього часу складно. Невже ОСОБА_2 всі завдання поставлені керівництвом ГУ Держкомзему у Запорізькій області вирішувались складно. У зв'язку з тим, що вона, ОСОБА_2, особисто або через інших працівників від нового начальника ГУ Циброва О.С. не отримувала жодного завдання (доручення) - тобто не мала можливості вирішувати складно або не складно.

"За останній час роботи ... результати роботи приходилось постійно принципово виправляти..." Не зазначено конкретно які саме результати роботи ОСОБА_2 приходилось постійно принципово виправляти. Крім того, не зазначено у який спосіб і ким здійснювалось виправлення результатів роботи виконаної безпосередньо ОСОБА_2 і наскільки такі виправлення є правомірними або законними.

"За останній час роботи ...виявляла байдужість та безвідповідальність..." Не зазначено конкретно до чого виявляла байдужість та безвідповідальність ОСОБА_2

"За останній час роботи ... мали місце порушення виконавської дисципліни..." не зазначено конкретно, які порушення виконавчої дисципліни мали місце. Навпаки, вона постійно перебування на робочому місці з дотриманням вимог розпорядку дня, на шкоду власним інтересам вона навіть виконувала посадові обов'язки під час учбової відпустки з 04.10.2010 року до 15.10.2010 року.

З метою недопущення порушення вимог фінансової та бюджетної дисципліни, податкового законодавства, що полягають у майже непереривному дотриманні платіжної дисципліни та майже постійному перерахуванні обов'язкових платежів, зборів, податків, внесків та інших виплат, вона в свій вільний час, оскільки це не заборонено чинним законодавством, іноді знаходилась на робочому місці та виконувала свої посадові обов'язки, деякі з яких, крім неї ніхто інший не міг виконувати.

"За останній час роботи ... мали місце недбале відношення до документів" Не зазначено конкретно до яких саме документів виявляла ОСОБА_2 недбале відношення.

Аналогічно вищевикладеному не додано жодного документу яким би підтверджувалось що саме ОСОБА_2 "Нові завдання сприймались повільно, постійно проявлялось незадоволення у разі зміни завдання або звичайних обставин. За час роботи виявлявся низький рівень планування робочого часу, допускалися прояви безсистемних кроків щодо виконання роботи".

Висновки викладені в характеристиці відносно ОСОБА_2 "Професійні знання поверхові, не системні, потребувала постійної сторонньої допомоги" взагалі безпідставні та необгрунтовані - тобто недостовірні, як і всі згадані вище.

В будь-якому разі до компетенції заступника начальника Відділу кадрової політики, професійної підготовки та підвищення кваліфікації Недвиги М.О. не входить повноваження визначення професійних знань та навичок ОСОБА_2, оскільки вона не має відповідної кваліфікації та досвіду роботи за вказаним фахом.

Твердження відносно ОСОБА_2 що "Рівень культури поведінки і спілкування з людьми низький, постійно допускала нетактовне грубе відношення до оточуючих, неввічлива, зухвала" так само не доведено будь-яким письмовим доказом.

Зокрема за час фактичної роботи ОСОБА_2 до листопада 2010 року будь- яких письмових зауважень або нарікань з боку керівництва або працівників Головного управління, працівників вищестоящої установи (Держкомзему України) до ОСОБА_2 низького рівня культури поведінки і спілкування з людьми, постійного нетактовного грубого відношення до оточуючих, неввічливості або зухвалості не було, вона жодного разу не притягувалась до дисциплінарної відповідальності за будь-які порушення виконання посадових обов'язків, порушення трудової дисципліни чи з інших питань.

У зв'язку з чим вказані твердження є безпідставними та необгрунтованими - тобто недостовірні, як і всі згадані вище.

Зауваження викладені в характеристиці відносно ОСОБА_2, що "В процесі своєї роботи постійно проявляла некомпетентність, порушувались правша внутрішнього трудового розпорядку, пияцтво" є безпідставними та необгрунтованими. В ГУ Держкомзему у Запорізькій області відсутній жодний документ яки би засвічував мою некомпетентність, порушення правил внутрішнього трудового розпорядку або пияцтво ОСОБА_2, а так само жодного висновку уповноважених органів (посадових осіб тощо) чи спеціалістів щодо пияцтва або її нетверезого стану. Більше того, вона , згідно з висновками МСЕК, визнана в 2010 р. інвалідом III групи та в 2011 році інвалідом II групи загального захворювання. Тобто можливо її незадовільний стан здоров'я та постійне вживання ліків помилково (або навмисно) викривлено посадовими особами відповідача як пияцтво.

Так само, помилково (або навмисно) викривлено факти постійних затримок на робочому місці у в'язку з тим, що згідно з посадою та посадовими обов'язками, які обіймала та виконувала ОСОБА_2, на неї розповсюджується режим ненормованого робочого часу, оскільки міра праці що виконувалась ОСОБА_2, як начальником Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності і як головним бухгалтером, визначається не тільки тривалістю робочого часу, а й колом обов'язків, відповідальності і обсягом виконаних робіт (навантаженням), що вимагало майже постійних затримок на робочому місці у зв'язку з невідкладністю виконання окремих ділянок роботи, як то пов'язаних з виплатою заробітної плати, сплатою відповідних обов'язкових платежів, зборів та податків, виконанням термінових, особливо важливих, складних та об'ємних доручень керівництва ГУ Держкомзему у Запорізькій області.

"Мала низький рівень авторитету у колективі була відсутня довіра з боку керівництва". В колективі ГУ Держкомзему у Запорізькій області вона мала відповідно займаній посаді авторитет, а також належну довіру. Виключно показаннями свідків можна спростувати твердження що "ОСОБА_2 не мала уваги та чуйності до працівників Головного управління... Організовуючи роботу відділу негативно впливала на підлеглих".

Також, твердження відносно ОСОБА_2, що організовуючи роботу відділу негативно впливала на підлеглих є безпідставними та необгрунтованими оскільки не підтверджено жодним документом або доказом в матеріалах справи, а Недвига М.О. та Цибров О.С. не були в її підпорядкуванні, через що у них не може бути жодних уявлень щодо вказаних питань.

Щодо складеного протоколу № 77-Бза ознаками п. "г" ч.3.ст.5 Закону України "Про боротьбу з корупцією" відносно ОСОБА_2, позивачка зазначає, що факти, вказані в протоколі є недостовірними, перекрученими та на даний час нею оскаржуються через органи прокуратури та Європейський суд з прав людини.

В порушення абз. 4 п. 9 Положення № 1922, посадовими особами ГУ Держкомзему у Запорізькій області до 21.12.2011 не було ознайомлено її з характеристикою від 20.04.2011 року. Відповідно до чинного законодавства офіційні документи (до яких належить службова характеристика) відноситься до нормативно-правових актів індивідуальної дії.

У зв'язку з чим посадовими особами ГУ Держкомзему у Запорізькій області було незаконно (неправомірно) позбавлено її права в установленому порядку (абз. 5 п. 9 Положення № 1922) на подачу відповідної заяви, обгрунтувань, додаткових відомостей щодо своєї службової діяльності щодо викладених в ній недостовірних відомостей та висновків, та оскарження в установленому порядку (ст. 55 Конституції України) незаконних дій, рішень та бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб.

У зв'язку з тим, що позивач дізналась про порушення своїх прав, свобод та інтересів лише 21.12.2011 року, після ознайомлення з вищевказаною копією характеристики від 20.04.2011 року, висвітленими в ній недостовірними та необгрунтованими фактами та припущеннями та порівнявши ці відомості з наявними у неї документами та вивчивши норми чинного законодавства, що регулюють порядок надання службових характеристик, проходження публічної служби тощо, позивачка вважає (за фактами та обґрунтуваннями викладеними вище) що ГУ Держкомзему у Запорізькій області та його посадовими особами грубо порушено Конституцію України, Закони України та інші нормативно-правові акти, чим порушено їїї конституційні права, свободи та інтереси, через що посадові особи ГУ Держкомзему у Запорізькій області вищевказаними діями та бездіяльністю посягнули на її честь, гідність та ділову репутацію, внесли недостовірну інформації (висновки) до характеристики на начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності Головного управління ОСОБА_2 від 20.04.2011 № 08-08-13/1598, через що така характеристика підлягає визнанню недійсною, а висновки викладені в ній незаконними та неправомірними через їх недостовірність та необґрунтованість.

Вказаними діями, бездіяльністю, рішеннями та актами (характеристикою) їй завдано шкоди (приниження) моїй діловій репутації, честі та гідності, а також маральної шкоди, яка полягає у її суттєвих моральних стражданнях, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, чого за більше ніж 10 років роботи на державній службі вона не заслуговує, оскільки за час роботи мала лише неодноразові заохочення та нагородження.

Згідно із висновками щорічної оцінки за 2009 рік позивач отримала високу оцінку своєї роботи, а згідно з трудовою книжкою мала нагородження у 2003 та 2004 роках грамотою Держкомзему України та грамотою Запорізького обласного управління земельних ресурсів.

Так, тривалий час вона не може знайти собі принагідну роботу через поширення посадовими особами ГУ Держкомзему у Запорізькій області, посилаючись на характеристику, недостовірних відомостей про неї, а також направлена до УСБУ у Запорізькій області характеристика включена до матеріалів кримінальної справи та буде використовуватись та враховуватись при прийнятті рішень щодо неї, крім того, включення цієї характеристики до її особової справи державного службовця та поширення викладених в ній висновків серед працівників ГУ Держкомзему у Запорізькій області стало наслідком того, що від неї відвернулись та з нею майже не спілкуються її колишні колеги, а також знайомі, приятелі та друзі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 червня 2013 року (т.с. 1 а.с.217) позов позивача у цій справі залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 30 липня 2013 року зазначену ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2013 року (т.с. 2 а.с.19-20) відповідача Головне управління Держкомзему у Запорізькій області замінено на Головне управління Державного земельного агенства у Запорізькій області (надалі - ГУ Держземагенства у Запорізькій області).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 листопада 2013 року (т.с. 2 а.с.25-26) зазначену справу передано за підсутністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог позивачу у цій справі відмовлено.

Питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами у цій справі судом першої інстанції у зазначеному рішенні не вирішувалось.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

У судове засідання 19.05.2015 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час та місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с.181, 183) апелянт - позивач ОСОБА_2 та представник останньої - ОСОБА_6, не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажною причини неявки у дане судове засідання апелянта - позивача ОСОБА_2 і представника останньої - ОСОБА_6 та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 275, 277 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України і виходив із необґрунтованості останніх.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки основані на доказах, поданих сторонами, та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, до встановлених правовідносин вірно застосовані норми матеріального права, відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_2 працювала в ГУ Держкомзему у Запорізькій області з червня 2000 року на посаді головного бухгалтера (начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності тощо), її було звільнено з займаної посади та припинено державну службу відповідно до наказу ГУ Держкомзему у Запорізькій області від 28.02.2011 № 51/08-09к.

СБУ у Запорізькій області за матеріалами Контрольно - ревізійного управління в Запорізькій області згідно із актом від 11.02.2011 року відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 364, ч. 3 ст. 365 КК України, а відповідач - ГН Держкомзему у Запорізькій області у даній справі було визнано цивільним позивачем.

У зв'язку з розслідуванням вказаної кримінальної справи слідчий звернувся до ГУ Держкомзему в Запорізькій області із запитом про надання йому службової характеристики на позивачку (лист №14/1134 від 15.04.2011 року).

21.03.2014 року постановою Жовтневого районного суду вищезазначену кримінальну справу закрито, а ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності в зв'язку з пропущенням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Після звільнення позивача з займаної посади, на запит Управління Служби безпеки України в Запорізькій області ГУ Держкомзему у Запорізькій області складено характеристику на начальника Відділу бухгалтерського обліку, фінансів та звітності Головного управління ОСОБА_2 від 20.04.2011 №08-08-13/1598 (т.с. 1 а.с.10).

У відповідь на зазначений запит характеристика за підписом начальника ГУ Держкомзему у Запорізькій області Циброва О.С. була надана службовій особі органу досудового слідства з метою долучення до матеріалів кримінальної справи.

Характеристика містила, зокрема, таке:

- "ОСОБА_2 ...звільнена з займаної посади згідно п. 2 ст. 30 ЗУ "Про державну службу" недотримання пов'язаних із проходженням державної служби вимог, передбачених ст. 16 цього Закону".

- "За останній час роботи зарекомендувала себе негативно..."

- "За останній час роботи ... завдання керівництва вирішувались складно..."

- "За останній час роботи ... результати роботи приходилось постійно принципово виправляти..."

- "За останній час роботи ... виявляла байдужість та безвідповідальність..."

- "За останній час роботи ... мали місце порушення виконавської дисципліни..."

- "За останній час роботи ... мали місце недбале відношення до документів"

- "Нові завдання сприймались повільно, постійно проявлялось незадоволення у разі зміни завдання або звичайних обставин. За час роботи виявлявся низький рівень планування робочого часу, допускалися прояви безсистемних кроків щодо виконання роботи". -"Професійні знання поверхові, не системні, потребувала постійної сторонньої допомоги". -"Рівень культури поведінки і спілкування з людьми низький, постійно допускала нетактовне грубе відношення до оточуючих, неввічлива, зухвала".

- "В процесі своєї роботи постійно проявляла некомпетентність, порушувались правила внутрішнього трудового розпорядку, пияцтво".

- "Мала низький рівень авторитету у колективі була відсутня довіра з боку керівництва".

- "ОСОБА_2 не мала уваги та чуйності до працівників Головного управління... Організовуючи роботу відділу негативно впливала на підлеглих".

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

В силу вимог ст. 297 ЦПК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ЦК України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилалась на те, що, надаючи службову характеристику на неї, яка, у свою чергу, містить вищенаведені відомості, відповідач поширив щодо позивача інформацію, яка є негативною за своїм змістом та не відповідає дійсності.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 64 КПК України 1960 року обставини, що характеризують особу обвинуваченого, підлягають доказуванню при провадженні досудового слідства. Отже, службова характеристика на обвинуваченого є документом, який містить фактичні відомості, що мають значення для правильного вирішення справи, та є доказом в розумінні ст. 65 цього Кодексу.

Ст. 66 КПК України 1960 року передбачає право слідчого вимагати від підприємств, установ, організацій пред'явлення документів, які можуть встановити необхідні в справі фактичні дані.

Таким чином, надаючи вказану службову характеристику, ГУ Держкомзему України у Запорізькій області діяло не з метою опорочити честь і гідність позивачки, а виконувало обов'язкову вимогу органу досудового слідства, що не може вважатися поширенням інформації в розумінні ст. 277 ЦК України.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, також в іншій формі хоча б одній особі.

Проте, судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У п.19 вказаної постанови зазначено, що, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно із п. 26 вищезгаданої постанови Пленуму ВСУ відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, ч. 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК.

Крім того, згідно із положеннями ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Відповідно до вимог ст. 277 ЦК України, ст. 30 Закону України "Про інформацію" та роз'яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" предметом судового захисту не є оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд першої інстанції правильно вважав, що, оскільки у вищевказаній характеристиці висловлена критична оцінка професійної діяльності позивача під час виконання нею своїх трудових обов'язків, вимоги про спростування такої інформації задоволенню не підлягають.

Крім того, вимоги в частині визнання вищенаведених відомостей недостовірними, а також скасування характеристики також не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Характеристика не є правовим актом індивідуальної дії, та, як обґрунтовано вище, не є результатом діяльності відповідача як суб'єкта владних повноважень, тому вимога про її скасування не може бути задоволена.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Перелік способів судового захисту цивільних прав і інтересів міститься в статті 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Ст. 275 ЦК України визначає, що захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу, та може здійснюватись також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Згідно із положенням ч. 4 ст. 277 ЦК України, особа, яка поширила недостовірну інформацію, здійснює її спростування. Лише в тому випадку, якщо така особа невідома, суд за заявою заінтересованої особи може встановити факт недостовірності цієї інформації та її спростовування за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України.

Таким чином, при вирішенні спорів про спростування інформації в порядку позовного провадження, коли особа поширювача є відомою, достовірність або недостовірність поширених відомостей є предметом аналізу та оцінки судом в ході розгляду справи, проте констатація факту недостовірності відомостей не може виступати окремим предметом позовних вимог.

Отже, пред'являючи позов в цій частині, позивач обрала помилковий спосіб захисту своїх особистих немайнових прав.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції правильно вважав, що не можуть бути визнані незаконними (неправомірними) дії відповідача щодо складання характеристики та зазначення в ній відомостей, не підтверджених документально чи висновками службових осіб, не підлягають задоволенню і вимоги про відкликання відповідачем спірної характеристики з УСБУ в Запорізькій області, та про зобов'язання відповідача публічно вибачитись перед позивачкою. Як наслідок, підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди також не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію позивача, висловлену нею у позові і представником останньої у судових засіданнях у цій справі та яку вони вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції розглянув дану справу повно, всебічно та з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення позивача ОСОБА_2 від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_2 та представник останньої не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта не ґрунтуються на законі, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи. Суд першої інстанції прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови апелянту ОСОБА_2 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок відповідача ГУ Держземагентства у Запорізькій області понесених нею будь-яких судових витрат у цій справі, якщо останні мали місце.

При цьому, встановлено, що апелянт ОСОБА_2, як інвалід ІІ групи безстроково (т.с. 2 а.с. 161), була звільнена від сплати судових витрат у вигляді судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 307-308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.