РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року

Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

при секретарі Мажуга Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_2» про стягнення не донарахованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача не донараховану заробітну плату в сумі 21 878, 25 грн. та середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку з 10 червня 2015 року по 22 липня 2015 року в загальній сумі 20 157, 60 грн.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог він зазначає, що з 26 серпня 2014 року по 09 червня 2015 року він працював начальника та заступника начальника юридичного відділу. При звільненні, 09 червня 2015 року, з ним не провели остаточний розрахунок, а саме не нарахована та не виплачена вихідна допомога в сумі 21 878, 25 грн. Так, згідно розрахункам, його середньомісячна заробітна плата складає 13018, 45 грн. Отже, розмір вихідної допомоги має становити 39 055. 35 грн. Проте, фактично йому було виплачено 17 177,10 грн. Таким чином, не дораховано заробітну плату в загальній сумі 21 878, 25 грн. Таким розрахунок відповідача є наслідком того, що при розрахунку ним не було взято до уваги премію за виконання особливо важливого завдання, яку він вважає виробничою та такою, що не має разового характеру та нараховується щомісяця на підставі п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. Середній заробіток за час затримки цієї виплати за період з 10 червня 2015 року по 22 липня 2015 року (за 30 робочих днів) складає 20 157, 60 грн.

Позивач у судовому засідання повністю підтримав позовні вимоги та провив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання заявився, позовні вимоги не визнав в повному обсязі та пояснив, що позивач дійсно працював на їх підприємстві з 26 червня 2014 року на посадах начальника та заступника начальника юридичного відділу. Наказом № 388-к від 09.06.2015 року він був звільнений за власним бажанням. При цьому. При звільненні, з позивачем був проведений повний розрахунок двома частинами: 11 червня 2015 року виплачено 9 554, 97 грн. та 12 червня 2015 року 37 824, 49 грн. В зазначену суму була включена вихідна допомога. За несвоєчасне проведення розрахунку виплачено компенсацію 1217,60 грн. Таки чином, з позивачем проведено повний розрахунок та на момент його звернення до суду заборгованість перед ОСОБА_1 відсутня. Позивач же помилково вважає, що премія за виконання важливого завдання входить до складу виробничих премій та має бути врахована при розрахунку середньої заробітної плати, виходячи з якої провадяться нарахування при звільненні. Так, відповідно до п.п. 2.2., 2.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Держкомстату України № 5 від 13.01.2004 р. премії за виконання важливих та особливо важливих завдань не входять до складу виробничих премій, а входять до складу заохочувальних та компенсаційних витрат, які мають одноразовий характер. Згідно п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються у тому числі,виплати за виконання окремих доручень. Крім того, оскільки позивач згідно посадової інструкції та нормативних документів не здійснював виробничих функцій та не виконував виробничих обовязків, оскільки не приймав участі у виробничих процесах, йому не могла бути призначена виробнича премія.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посадах заступника начальника та начальника юридичного відділу з 26 серпня 2014 року по 09 червня 2015 року.

Відповідно довідці № 1046/17 від 10.07.2015 року, на момент звільнення 09 червня 2015 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України заборгованість по заробітній платі складала 46 161, 86 грн. Кінцевий розрахунок було проведено 11 червня 2015 року в сумі 9554,97 грн. та 12 червня 2015 року в сумі 37 824, 49 грн. та донараховано компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 1217, 60 грн. Дати виплати та суми виплат, зазначені в цій довідці, сторонами не заперечуються.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору працівникові виплачується вихідна допомога в розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Згідно ст.. 2 Закону України «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року структура заробітної плати складається:

-Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки); вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

-Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, повязані з виконанням виробничих завдань і функцій.

-Інші компенсаційні і заохочувальні виплати до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями. Компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені нормами чинного законодавства.

Згідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у звязку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористану відпустку провадяться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який відпрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за остання два календарні місяці роботи, що передують події, з якої повязана відповідна виплата.

Згідно п. 3 цього Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата, доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час, суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками, високі досягнення в праці (високу професійну майстерність), умови праці, інтенсивність праці, керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової е нергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо.

Згідно п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховується:

А) Виплати за виконання окремих доручень (одноразового характеру), що не входять в обовязки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обовязків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці і посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обовязки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками);

Б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо);

В) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових);

Е) пенсії. Державна допомога. Соціальні та компенсаційні виплати;

Л)компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати.

Згідно п. 8 Порядку у разі. Коли середня місячна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

П.1.1 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного Комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5 містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання обєктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.

Розділ ІІ цієї Інструкції фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, повязані з виконанням виробничих завдані і функцій.

При цьому, у зазначеному переліку доплат, надбавок, виплат та премій також відсутня премія за виконання важливого завдання.

Згідно п.п. 2.3., 2.3.2 Інструкції інші заохочувальні та компенсаційні виплати виключають нагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. До них належать у тому числі і премія за виконання важливих та особливо важливих завдань.

Крім того, характеристику змісту діяльності працівника по професіям, які наведено у Класифікаторі професій (ДК 003:20050. Та визначення переліку видів робіт, з яких складаються функції, що ним виконуються, містить Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників. Затверджений Наказом міністерства праці та соціальної політики України № 336 від 29 грудня 2004 року (випуск 1 Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності Розділ 1 Професії керівників, професіоналів. Фахівців та технічних службовців).

Згідно п. 1 Загальних положень довідника, останній є нормативним документом, обовязковим з питань управління персоналом на підприємствах, в установах і організаціях всіх форм власності та видів економічної діяльності.

Судом встановлено, що позивач працював на посаді начальника юридичного відділу. Відповідно до розділу Кваліфікаційні характеристики. Керівники, підрозділ 1. Директор (начальник інший керівник) підприємства зазначеного Довідника посада начальнику відділу, зокрема, юридичного, відноситься не до виробничих, а до управлінських посад. До посадових обовязків та функцій начальника юридичного відділу не належить виконання виробничих завдань та функцій.

Згідно посадової інструкції начальника юридичного відділу Державного підприємства «Завод імені ОСОБА_2», з якою позивач був ознайомлений, про що поставив власний підпис, серед посадових обовязків відсутні такі, як виконання виробничих завдань або функцій. Таки чином, позивач здійснював виконання управлінських, а не виробничих функцій.

З наведеного, суд приходить до висновку, що твердження позивача щодо премії за виконання особливо важливого завдання як виробничої хибні, не відповідають дійсності та суперечать п.п. 2.2., 2.3., 2.3.2 Інструкції із статистики заробітної плати, затвердженої Наказом Державного Комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5.

Крім того, згідно особистого рахунку № 009241 позивачу за період роботи з серпня 2014 року по червень 2015 року премія за виконання особливо важливого завдання нараховувалася в різних сумах; у квітні 2015 року він взагалі не одержував такої премії, з чого суд робить висновок про не регулярний, а разовий характер її виплати.

Таким чином, розмір вихідної допомоги нараховано та виплачено відповідачем ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується довідкою № 1046/17 від 10.07.2015 року - на момент звільнення 09 червня 2015 року заборгованість по заробітній платі складала 46 161, 86 грн.. кінцевий розрахунок було проведено 11 червня 2015 року в сумі 9554,97 грн. та 12 червня 2015 року в сумі 37 824, 49 грн. та донараховано компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 1217, 60 грн., заборгованість по заробітній платі на 10 липня 2015 року відсутня. Отже,остаточний розрахунок з позивачем проведено повністю 11 червня 2015 року, в тому числі виплачена сума вихідної допомоги 17 177, 10 грн., тож підстави для задоволення позову в частині стягнення не донарахованої заробітної плати відсутні.

Встановлена ст.. 117 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки остаточного рахунку передбачена як відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, підставою якої є склад правопорушення, що передбачає порушення власником строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України ) та вину власника.

В даному випадку, остаточний розрахунок проведений повністю, заборгованості перед ним не має, відповідно, відсутні підстави для задоволення позову й у частині стягнення середнього заробітку з час затримки.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.209, 213-215 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод ім.. ОСОБА_2» про стягнення не донарахованої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з моменту його проголошення, або у разі проголошення рішення за відсутності осіб, що беруть участь у справі, протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Суддя - А.М. Гримайло