АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/3153/15 Головуючий 1 інст. - Колодяжна І.М.
Справа № 641/9879/14-ц Доповідач - Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 03 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Сьома Харківська Державна нотаріальна контора про зміну черговості одержання права на спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду в порядку вимог ст.. 1259 ЦК України з позовом до ОСОБА_8 про зміну черговості одержання права на спадкування після смерті брата ОСОБА_5 та визнання за нею права власності на 1/9 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилалася на те, що вищевказана квартира належала на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9.

Після смерті ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2., належну їй частку в квартирі успадкували в piвниx частках по 1/8 частини: ОСОБА_11, ОСОБА_12 та вона, ОСОБА_3

22.12.2005 р. батько ОСОБА_7 подарував їй (ОСОБА_3) 1/18 частину квартири та за життя склав заповіт на всю належну йому на праві власності частину квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_12 Після смерті останнього відкрилася спадщина на 2/9 частини вказаної квартири. Спадкоємцями за законом після його смерті є: дочка ОСОБА_13 - спадкоємець першої черги, та вона, ОСОБА_3 , - спадкоємець другої черги.

Позивач зазначала, що ОСОБА_12 був інвалідом першої групи, потребував постійного стороннього догляду, фактично не пересувався та не виходив з квартири. Вона (ОСОБА_3 ) з 2004 року постійно проживала з братом ОСОБА_12, доглядала за ним, а сааме: прибирала квартиру, прала, купувала продукти харчування та ліки, допомагала готувати їжу. Відповідач ОСОБА_4 з батьком не проживала, приходила до нього рідко, належну допомогу йому не надавала. У зв'язку з зазначеним позивач вважала, що вона має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги - ОСОБА_13

Відповідач ОСОБА_13 в особі свого представника позов не визнала, вважаючи його необґрунтованим, зазначала, що вона постійно здійснювала догляд за батьком.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленим, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Вказує, що судом не враховано, що спадкодавець ОСОБА_5 був інвалідом першої групи з 10.06.1993 року за загальним захворюванням, потребував постійного стороннього догляду, проживав разом з нею та її сім'єю, і цим обставинам, які підтверджуються поясненнями допитаних свідків та наданими нею доказами, суд не надав належної оцінки.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що позивачем ОСОБА_3 не надано достовірних доказів, які б свідчили про наявність підстав, передбачених ч. 2 ст.1259 ЦК України, а саме, що за життя ОСОБА_12 за станом свого здоров'я перебував у безпорадному стані.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Останні свідчать про те, що ОСОБА_12 був співвласником трьохкімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління економіки та комунального майна Харківської міської ради 29.06.1999 року за реєстраційним № 3-99-187184, і з урахуванням частки, яку він отримав у спадок після смерті матері ОСОБА_14, йому належало 2/9 частки вказаної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_12 помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина у вигляді 2/9 частини квартири.

З копії спадкової справи, заведеної Сьомою Харківською Державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5, вбачається, що в установлений законом строк з заявою про відмову від спадщини на користь дочки ОСОБА_4 звернулася дружина померлого - ОСОБА_15, а дочка померлого - ОСОБА_4 та сестра померлого -ОСОБА_3 подали заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

За правилами ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Дочка померлого ОСОБА_13 є спадкоємцем за законом першої черги, а ОСОБА_3 - спадкоємцем за законом другої черги.

Частиною 2 ст.1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

При цьому, поняття «матеріальне забезпечення» слід розуміти як надання матеріальної допомоги, яка була основним засобом до існування, так і оплату комунальних послуг, ліків, придбання необхідних особистих речей для хворого тощо.

Поняття «тривалий час» - належить до оціночної категорії та з його змістом необхідно визначатися виходячи із засад розумності і справедливості.

Згідно матеріалів справиОСОБА_5 з 10.06.1993 року був інвалідом першої групи за загальним захворюванням, потребував постійного стороннього догляду, однак отримував пенсію по інвалідності, що не заперечувалося сторонами та їх представниками як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Зазначене, а також перебування ОСОБА_5 у шлюбі, виключає факт повного матеріального забезпечення померлого позивачем ОСОБА_3

Остання та ОСОБА_5 проживали в спірній квартирі, співвласниками якої були. Тому надані позивачем ОСОБА_3 копії квитанцій по сплаті комунальних послуг за адресою спірної квартири на ім'я їх батька ОСОБА_7, не свідчить про факт оплати комунальних послуг позивачем і за спадкодавця ОСОБА_5

Показання свідків про те, що позивач повністю забезпечувала ОСОБА_5, не можуть бути достатнім доказом по справі.

Будь-яких інших доказів про те, що протягом тривалого часу ОСОБА_3 опікувалася та матеріально забезпечувала спадкодавця, остання не надала.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги, доводи якої не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: