У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання частково недійсним кредитного договору, договору іпотеки, визнання неправомірними дій,

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № ZP00GA00000330 від 05 квітня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 100 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02 квітня 2017 року. У порушення умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 07 серпня 2013 року у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 344 081,07 грн.

Крім того, у забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 уклали договір іпотеки, згідно з умовами якого надали в іпотеку квартиру загальною площею 46,30 кв.м, житловою площею 30,39 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

ПАТ КБ «Приватбанк», з урахуванням уточнень, просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2007 року у розмірі 293 939,41 грн звернути стягнення на вищезазначену квартиру шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі (предмету іпотеки) зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Крім того, у лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання частково недійсним п.п. 2.3.1 п. 2.3, п.п. 6.5, п. 6, п.п. 7 кредитного договору від 03 квітня 2007 року; п. 33.2 договору іпотеки від 05 квітня 2007року; визнати неправомірними дії ПАТ КБ «Приватбанк» щодо збільшення в односторонньому порядку відсоткової ставки та нарахувань заборгованості за кредитним договором від 03 квітня 2007 року; зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» вчинити дії щодо відновлення відсоткової ставки на рівні 14,04 %; перерахування розміру заборгованості з моменту підвищення відсоткової ставки; звільнення ОСОБА_2 від сплати неустойки по кредитному договору від 03 квітня 2007 року з 31 березня 2009 року по день ухвалення рішення суду та зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок за кредитним договором, з відрахуванням штрафних санкцій у зв'язку з простроченням з вини кредитора.

Ухвалою суду від 17 липня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині вчинення дій щодо відновлення відсоткової ставки на рівні 14,04 %; перерахування розміру заборгованості з моменту підвищення відсоткової ставки; звільнення ОСОБА_2 від сплати неустойки по кредитному договору від 03 квітня 2007 року з 31 березня 2009 року по день ухвалення рішення суду та зобов'язання ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок за кредитним договором, з відрахуванням штрафних санкцій у зв'язку з простроченням з вини кредитора залишені без розгляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року, ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 05 квітня 2007 року для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 за кредитним договором від 03 квітня 2007 у сумі 236 744,31 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_2 належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, а також з того, що звернення стягнення на предмет іпотеки не порушує положення співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виселення відповідачів, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» не надано належних доказів на підтвердження повідомлення відповідачів про виселення відповідно до вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд попередніх інстанцій виходили з недоведеності позовних вимог.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання частково недійсним кредитного договору, договору іпотеки, визнання неправомірними дій.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова