Справа №489/6063/14-ц 26.01.2015 26.01.2015 26.01.2015
Провадження №22-ц/784/219/15
Головуючий першої інстанції : Спінчевська Н.А.
Категорія-39 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
У Х В А Л А

Іменем України

26 січня 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Харитоновою І.В.

з участю:

представника

позивачів - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05. 12.2014 р., постановлене за

позовом

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом,

встановила:

20.08.2014 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в інтересах доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, як члени однієї родини звернулися з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Позивачі зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, яка була власницею цілого житлового будинку АДРЕСА_1.

В зазначеному будинку вони проживали спільно з померлою однією сім'єю з 2004 року.

Після її смерті своєчасно подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини, як спадкоємці четвертої черги, відповідно до приписів ст. 1264 ЦК України, тобто як особи, що спільно проживали з спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Посилаючись на ці обставини та наявність достовірних доказів спільного проживання однією сім'єю, позивачі просили про визнання за ними права власності за кожним на 1/3 частку спадкового будинку в порядку спадкування за законом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05. 12.2014 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ставлять питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів та як наслідок неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення в межах оскарження та вимог позову, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного чи невизнаного права у разі його порушення чи невизнання.

Згідно з правилами диспозитивності ( ст.11 ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому кожна особа, яка звернулася до суду на захист порушеного чи невизнаного права, згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі приписів глави 86 ЦК ( 435-15 ).

Згідно з положеннями ст. ст. 1269, 1258, 1264 ЦК України спадкоємець вправі прийняти спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на протязі шести місяців з дня її відкриття.

Спадкування за законом здійснюється почергово.

За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом маютьрідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначений факт, відповідно до положень підп. 4.2, п.4 розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій, діючого на час відкриття спадщини, «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595) має підтверджуватися відповідним рішенням суду, що набрало законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, яка була власницею цілого житлового будинку АДРЕСА_1.

Після її смерті позивачі своєчасно подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини, посилаючись на те, що проживали з померлою спільно однією сім'єю з 2004 року до дня її смерті, а тому являються її спадкоємцями четвертої черги та мають право на спадщину з огляду на відсутність інших спадкоємців попередніх черг., відповідно до приписів ст. 1264 ЦК України, тобто як особи, що спільно проживали з спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

В подальшому постановами нотаріуса було відмовлено у видачі позивачам відповідного свідоцтва про право на спадщину.

При цьому, вони не надали суду достовірних доказів, того що на протязі не менше п'яти років до відкриття спадщини проживали спільно з померлою, були об'єднані спільним побутом, вели з нею спільне господарство, мали спільний бюджет.

Не надано ними також і відповідного рішення суду про встановлення факту проживання з померлою однією сім'єю.

В той же час, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.11.2012 р. про встановлення факту проживання однією сім'єю, яке ухвалене за життя померлої, підтверджується юридичний факт проживання її однією сім'єю з іншою особою з грудня 2006 року до 09.07.2009 р.

Цим же рішенням встановлено, що до 17.12.2006 р. вона проживала однією сім'єю з рідною сестрою ОСОБА_8, рідним братом ОСОБА_9 та чоловіком сестри - ОСОБА_10

Факти встановлені цим рішенням спростовують доводи позивачів про їх проживання на протязі п'яти років з померлою до дня її смерті.

Суд повно та всебічно дослідив встановлені обставини справи та обґрунтовано виходив з недоведеності позивачами фактів, з якими законом пов'язується набуття фізичними особами - спадкоємцями права на спадкування четвертої черги.

З врахуванням такого висновку, який відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону, судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволені позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, які призвели до порушення їх прав, не заслуговують на увагу, оскільки не можуть служити підставою для скасування рішення.

Більш того, ці доводи стосуються посилань на порушення норм процесуального права, які не потягли за собою порушення майнових прав чи інтересів позивачів.

Посилання на неналежну оцінку доказів також не заслуговують на увагу, оскільки надані позивачами докази оцінювалися судом у сукупності з доказами, якими спростовуються обставини, на які посилалися позивачі в обгрунтування своїх вимог, відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України.

При цьому в рішенні наведені обгрунтовані міркування з врахуванням яких суд віддав перевагу одним доказам над іншими.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому також не можуть бути взяті до уваги при перегляді рішення.

Встановлене не дає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05. 12.2014 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І.Галущенко Судді: Н.В. Самчишина

Т. В. Серебрякова