АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/915/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 Дьяченко Д. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівГончар Н. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2015 року по справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.09.2007 р. між позивачем та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір №965, відповідно до якого ПАТ «Державний ощадний банк України» надав відповідачці кредит в розмірі 60 000 грн. зі сплатою 18% річних за користування кредитом та сплатою штрафних санкцій у випадку неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором. Кінцевий термін повернення кредиту 12.09.2017 р.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та ОСОБА_7 було укладено договір поруки.

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_8 порушила умови кредитного договору по сплаті відсотків, у зв'язку з чим було порушено і умови повернення кредиту. Станом на 11.09.2014 р. у відповідача утворилася заборгованість:

- 18500 грн. - поточна заборгованість по кредиту;

- 37100,84 грн. - прострочена заборгованість по кредиту;

- 36184,55 грн. - сума заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками за період з 30.01.2011 р. по 11.09.2014 р.

- 10705,05 грн. - пеня за порушення вз'ятих на себе зобов'язань за користування кредитом за період з 10.09.2013 р. по 10.09.2014 р.

Просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 102 490,44 грн.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2015 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 102 490,44 грн. та судовий збір в сумі 1024,90 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2015 року.

Колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність апелянтів, які зловживаючи своїми процесуальними правами не отримують направлених рекомендованими листами судові повістки та телеграму з повідомленням. Так на перше судове засідання на 31.03.2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримали судові повістки, але направили в суд клопотання про перенесення розгляду справи в зв'язку з сімейними обставинами. Дана причина відсутності апелянтів 31.03.2015 року судом була визнана поважною та перенесено розгляд справи на 14.04.2015 року. 14.04.2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду не з'явились, так як зловживаючи своїми процесуальними правами не отримали судових повісток, які повернулись до суду по закінченню терміну зберігання. Наступний раз справа призначена на 28.04.2015 року. 28.04.2015 року апелянти знову до суду не з'явились, по закінченню терміну зберігання повісти поштою повернуті до суду. SMS повідомлення на вказані в договорах кредиту та поруки номерах мобільних телефонів також не доставлено.

Справа призначена до слухання на 12.05.2015 року, про що апелянтам направлена телеграма з повідомленням, яка також не вручена по причині відсутності апелянтів. Наступне засідання суду на 25.05.2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 знову не отримали судових повісток, які повернуті до суду. В порушення вимог ст. 77 ЦПК України апелянти не повідомляють причини своєї неявки до суду апеляційної інстанції, місце їх проживання відповідає зазначеній адресі. Окрім того, в апеляційній скарзі апелянти самі зазначили свою адресу. При таких обставинах колегія суддів вважає що судом вичерпані всі передбачені главою 7 ЦПК України повноваження та обов'язки суду про належне повідомлення апелянтів про слухання справи.

Дане засідання суду апеляційної інстанції не порушує прав апелянтів, які виклали свої мотиви незгоди з рішенням суду першої інстанції в апеляційній скарзі, а в судове засідання не приходять, фактично відмовляючись від отримання судових повісток.

Вислухавши сторону, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення боргу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та підлягає виконанню у встановлений строк.

Встановлено, що 13.09.2007 р. між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 60 000 грн. зі сплатою 18% річних. Кінцевий термін повернення кредиту 12.09.2017 р.

13 вересня 2007 року на забезпечення виконання кредитного договору . між ПАТ «Державний ощадний банк України», в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки №965, за яким ОСОБА_7 вз'яв на себе солідарну відповідальність за виконання вищевказаного кредитного договору.

Боржник ОСОБА_8 свої зобов'язання за кредитним договором виконувала не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 102490,44 гривни.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

За ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до наданої банком в суд довідки про заборгованість відповідача по кредитному договору, сума боргу складається:

- 18500 грн. - поточна заборгованість по кредиту;

- 37100,84 грн. - прострочена заборгованість по кредиту;

- 36184,55 грн. - сума заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками за період з 30.01.2011 р. по 11.09.2014 р.

- 10705,05 грн. - пеня за порушення вз'ятих на себе зобов'язань за користування кредитом за період з 10.09.2013 р. по 10.09.2014 р.

Згідно п. 1.5 договору позичальник взяв на себе зобов'язання щомісячно до

12 числа місяця, наступного за звітним проводити погашення кредиту рівними частками в сумі 500 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків, відкритих в ВАТ «Ощадбанк». Додатково графік погашення кредиту не складався.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Банком відповідно до п 4.2.2 кредитного договору боржнику була 12.05.2014 року направлена претензія з пропозицією на протязі 60 днів з моменту отримання претензії добровільно виконати своє зобов'язання, достроково погасивши кредит. Так як боржник добровільно не сплатив заборгованість, то 19.09.2014 року банк звернувся з даним позовом до суду до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором, не пропустивши при цьому шестимісячний строк для звернення до суду з позовом до поручителя.

Сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі цього договору. Відповідачі по справі не заявляли клопотання про застосування судом строків позовної давності до окремих щомісячних платежів, а тому судом першої інстанції дане питання і не досліджувалось.

Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тому згідно до вимог закону та умов договору поруки суд першої інстанції вірно визначив розмір відповідальності боржника та поручителя.

Заперечення проти розрахунку заборгованості відповідачів, що наданий позивачем, апелянтами не спростовується та не надано жодних заперечень, які б підтверджували необґрунтованість даного розрахунку.

В мотивувальній частині рішення суду першої інстанції зазначено із яких видів платежів складається загальна сума заборгованості, що зазначена судом першої інстанції в резолютивній частині рішення. Якщо дана резолютивна частина рішення суду першої інстанції є незрозумілою для відповідачів по справі, вони можуть звернутись до суду першої інстанції з заявою про роз'яснення рішення суду. Незрозумілість резолютивної частини рішення суду першої інстанції не є підставою для його скасування чи зміни судом апеляційної інстанції.

Питання про розірвання кредитного договору не було предметом позову, а тому сума заборгованості була визначена позивачем на момент звернення до суду.

Також позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду, крім того питання застосування позовної давності судом першої інстанції не досліджувалось, так як відсутня заява відповідачів про застосування позовної давності.

Тому вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2015 року відхилити, а рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :