У х в а л а

11 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 15 липня 2015 року в справі за позовом прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання договорів дарування недійсними,

в с т а н о в и л а:

29 серпня 2015 року ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 1 грудня 2014 року в задоволенні позову прокурора відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20 січня 2015 року рішення районного суду скасовано, постановлено нове рішення про задоволення позову, визнано договори дарування нерухомого майна недійсними.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції скасовано, рішення суду першої інстанції залишено в силі.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року та залишити в силі рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статті 265 Сімейного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвалу Верховного Суду України від 13 липня 2011 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 5 вересня 2011 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що правові підстави для задоволення позову відсутні, оскільки відповідач не є батьком, усиновлювачем, опікуном чи піклувальником малолітньої особи, а заборони на відчуження належного йому на праві власності майна без дозволу органу опіки та піклування законодавство не містить.

У наданих для порівняння:

- ухвалі Верховного Суду України від 13 липня 2011 року суд касаційної інстанції зазначив, що відповідачка та її неповнолітній син не втратили право користування спірним приміщенням, оскільки на момент пред'явлення позову ще не сплинув термін, протягом якого за ними зберігається право користування жилим приміщенням;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 вересня 2011 року суд касаційної інстанції, відмовляючи у відкритті касаційного провадження погодився з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що примусове виселення можливе, якщо мешканці не звільняють житловий будинок чи житлове приміщення добровільно.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подана заява, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - орган опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації Одеської області, про визнання договорів дарування недійсними за заявою ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
А.Г. Ярема