АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7868/15 Справа № 173/813/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шевченко О. Ю. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та відсотків за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2. про стягнення інфляційних нарахувань та відсотків за договором безвідсоткової позики та з урахуванням уточнень позовних вимог, послався на те, що 01 листопада 2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір безвідсоткової позики, згідно з яким він надав відповідачу позику в сумі 110 000 грн. на строк до 10 лютого 2014 року. У зв'язку з тим, що станом на 10 лютого 2014 року позика не була повернута, позивач звернувся до суду та рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року з відповідача було стягнуто 110542 грн. 47 коп. : 110000 грн. 98 коп. - сума основного боргу за позикою; 542 грн. 47 коп. - 3% річних.

Після чого, 11 березня 2015 року позивач звернувся до ВДВС Верхньодніпровського РУЮ Дніпропетровської області із заявою про примусове виконання рішення суду. Проте станом на 18 травня 2015 року заборгованість відповідачем не сплачена.

Оскільки рішення суду про стягнення коштів з боржника фактично не виконано, позивач просив стягнути з відповідача 104 280 грн. - інфляційні нарахування за період з 11 лютого 2014 року до 18 травня 2015 року; 3372 грн. 33 коп. - 3% річних; 1042 грн. 80 коп. - судові витрати на сплату судового збору та 974 грн. 40 коп. - витрати на правову допомогу.

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути із ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1 66842 грн. 33 коп.: з яких 3372 грн. 33 коп. - 3% річних; 63470 грн. - інфляційні нарахування та понесені судові витрати в сумі 1273 грн. 42 коп., а в решті позовних вимог відмовлено

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення змінити та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01 листопада 2012 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено договір безвідсоткової позики, згідно з яким Позикодавець передав у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 110000 грн. строком до 10 лютого 2014 року (а.с.9-10).

У зв'язку з невиконанням зобов'язання за договором щодо своєчасного повернення суми позики 12 грудня 2014 року Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області було ухвалено рішення, яким з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1 було стягнуто всю суму боргу та 542 грн. 47 коп. - 3% річних. Рішення суду набрало законної сили 10 лютого 2015 року (а.с.11-12).

Згідно з ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Станом на час розгляду справи рішення суду не виконано, суму боргу не повернуто.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розрахунком позивача інфляційні нарахування та 3% річних нараховано за період з 15 квітня 2014 року до 18 травня 2015 року, тобто з наступного дня за попереднім розрахунком, та відповідно 3% річних становлять 3372 грн. 33 коп. (110 000 грн. х 3%: 100% х 373 дн.: 365 дн.).

Щодо розрахунку інфляційних нарахувань то колегія суддів погоджується з рішенням суду, яким визначено інфляційні нарахування в розмірі 63470 грн., оскільки ця сума розрахована як різниця за кожний місяць між сумою боргу з урахуванням індексу інфляції за кожний місяць прострочки та сумою боргу

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, обгрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Вказані висновки суду відповідають нормам матеріального та процесуального права, оскільки відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо неправильного розрахунку інфляційних нарахувань, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки ці розрахунки не відповідають вимогам закону.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо зміни рішення суду в частині стягнутого судового збору та витрат на правову допомогу то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки стягнута сума цих витрат підтверджується належними доказами, якими встановлені понеснені позивачем судові витрати у вказаній судом сумі при розгляді цієї справи в суді першої інстанції.

За таких обставин судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справоловуючий

Головуючий

Судді