АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року в цивільній справі за позовом Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії, -

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії, посилаючись на те, що відповідачка перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію. За період з 01.05.2012 р. по 30.09.2013 р. виникла переплата пенсії у зв'язку із надміру виплачених коштів в сумі 2994,22 грн., в подальшому уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача переплату пенсії в сумі 2927,74 грн.

Унікальний номер справи: 761/26119/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15688/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року в задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що відмовляючи в задоволенні позову, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що за період з 01.05.2012 р. по 30.09.2013 р. виникла переплата пенсії в сумі 2927 грн. 74 коп. у зв'язку з автоматизованою помилкою, про факт переплати свідчить лист управління з координації та контролю за виплатою пенсій - головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 12.11.2014 р. № 1217. Відповідача було повідомлено листом про виникнення переплати пенсії від 06.06.2014 р. №9111/07.

Зазначає, що згідно зі ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку.

Посилається, що згідно п. 1 ст. 1212 Цивільного Кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави

(безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно листа управління з координації та контролю за виплатою пенсій головного управління Пенсійного фонду України в м. Києва від 12.11.2014 р. № 603 переплата пенсії ОСОБА_1 за період з 01.05.2012 р. по 30.09.2013 р. становить 2927,74 грн. у зв'язку з перерахунком (а.с. 34).

Також встановлено, що позивачем на адресу відповідача направлено лист від 17.09.2013 року про те, що у зв'язку з виплаченими коштами, виникла переплата пенсії та індексації за період з 01.05.2012 року по 30.05.2013 року в сумі 2999,22 грн., яка згідно рішення комісії по вирішенню питань, пов'язаних з призначенням, перерахуванням та виплатою пенсій, утримується з пенсії в розмірі 50% до повного погашення (а.с. 16).

Згідно листа управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києві від 28.10.2013 року встановлено за можливе не утримувати переплату пенсії в розмірі 2994,22 грн., так як дана переплата виникла у зв'язку з приведенням пенсійної справи у відповідність (а.с. 18).

Управлінням Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва на адресу відповідача направлено претензійний лист від 06.06.2014 року з проханням добровільно повернути суму надмірно виплаченої пенсії (а.с. 4).

Згідно листа Пенсійного фонду України від 21.87.2014 року встановлено, що рішення про утримання пенсії було скасовано, утримані кошти виплачені відповідачці у листопаді 2013 року (а.с. 21).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 50 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонерів або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, відповідачка добросовісно отримувала пенсію, помилка у нарахуванні виникла у зв'язку з невірним встановленням розміру підвищення до пенсії з 01.05.2012 року.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивачем при розгляді справи не надано суду належних та допустимих доказів того, що сума пенсії, виплачена надміру відповідачу внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, тому позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, не надано таких доказів зловживань з боку пенсіонера і до суду апеляційної інстанції, відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин доводи апеляційної скарги Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва, що мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому це рішення підлягає скасуванню, не знайшли підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків в рішенні суду не спростовують та містяться лише на формальних міркуваннях, колегія суддів вважає, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року обґрунтоване та законне і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: