Провадження по справі № 2/752/19/15
26.01.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Ляліній А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором, -
12.09.2014 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06.02.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди паркувального місця НОМЕР_3 строком дії до 06.03.2014 року.
06.03.2014 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору НОМЕР_3, якою продовжено дію вказаного договору до 06.05.2014 року.
Умовами договору було передбачено орендну плату в розмірі 1000,00 грн., яка повинна сплачуватися орендодавцю в строк до 25 числа місяця оренди.
Позивач зазначає, що відповідач користувався паркомісцем з 06.02.2014 року проте жодного разу орендну плату не сплатив, незважаючи на направлення ОСОБА_1 претензії.
За таких обставин, остання просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 3 000,00 грн., три відсотки річних в розмірі 41,50 грн., інфляційні витрати в розмірі 245,72 грн. та судовий збір.
Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що проти постановлення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до законодавства, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.
За таких обставин, враховуючи заяву представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Судом достовірно встановлено, що 06.02.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди паркувального місця НОМЕР_3.
Відповідно до п. 6.1. Договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 06.03.2014 року.
Відповідно до п.1.1. Договору, орендодавець надає орендарю у тимчасове платне користування паркувальне місце НОМЕР_3 для розміщення одного з транспортних засобів, яке знаходиться в паркінгу за адресою АДРЕСА_1.
Відповідно до п. 3.1. Договору, орендна плата складає 1 000,00 грн. за місця за одне паркомісце.
Відповідно до п. 3.2. Договору, орендна плата вноситься незалежно від фактичного використання об'єкта оренди не пізніше 25 числа місяця оренди.
На примірнику договору стоять особисті підписи сторін, що свідчить, що останні з умовами договору погодилися.
Як вбачається з Акту прийому-передачі паркувального місця НОМЕР_3 від 06.02.2014 року, орендодавець передав, а орендар прийняв паркувальне місце НОМЕР_3, яке знаходиться в паркінгу за адресою АДРЕСА_1.
Як вбачається з Акту прийому-передачі паркінг-карти НОМЕР_3 від 06.02.2014 року, орендодавець передав, а орендар прийняв паркінг-карту НОМЕР_3.
06.03.2014 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору оренди паркувального місця НОМЕР_3, якою продовжено дію вказаного договору до 06.05.2014 року.
Позивач зазначає, що, починаючи з 06.02.2014 року, відповідач фактично користувався паркувальним місцем НОМЕР_3, проте орендних платежів жодного разу не здійснив, в зв'язку з чим має заборгованість по сплаті за договором в розмірі 3 000,00 грн..
11.06.2014 року ОСОБА_1 направила ОСОБА_2 претензію про сплату заборгованості, яку останнім отримано 13.06.2014 року та 17.06.2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.
Проте, станом на дату розгляду справи, заборгованість за договором сплачена не була.
За таких обставин, суд вважає позовну вимогу про стягнення 3000,00 грн. заборгованості по орендним платежам обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За таких обставин, з ОСОБА_2 на користь позивача також підлягають стягненню інфляційні витрати в розмірі 245,72 грн. та 3% річних в розмірі 41,50 грн..
Таким чином, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а відповідач, будучи належним чином повідомленим по дату та час розгляду справи заперечень щодо позову не надав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн..
Керуючись ст.ст. 525, 526, 546, 549, 611, 625, 629, 759, 762, ЦК України, ст.ст.3, 10, 60, 88, 213-215, 224-228 ЦПК України, суд , -
Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, місцезнаходження АДРЕСА_3) заборгованість по орендній платі в розмірі 3 000,00 грн., три відсотки річних в розмірі 41,50 грн., інфляційні втрати в розмірі 245,72 грн., а всього стягнути 3 287 (три тисячі двісті вісімдесят сім) гривень 22 коп..
Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2, місцезнаходження АДРЕСА_3) суму сплаченого судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп..
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Голосіївського районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.