Справа№592/8724/15-ц
Провадження №2/592/2571/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми в складі головуючого судді Корольової Г.Ю. за участю секретаря Коваленко А.В., представника позивачки ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції в особі відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ

09.09.2015 року позивачка звернулася до суду та свої вимоги мотивує тим, що за адресою вул.. Декабристів, буд. 139 у м.Суми на земельній ділянці загальної площею 0,0513 га знаходиться житловий будинок з відповідною часткою господарчих та побутових будівель.

70/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель був придбаний ОСОБА_3, яка діяла від себе особисто та була законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 та ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 28.03.2002 року.

31.12.2007 року ОСОБА_3 померла, постійним місцем реєстрації та проживання якої було м.Суми, вул.. Декабристів 139. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої згідно ст.. 1218 ЦК України входить нерухоме майно 70/300 часток вищевказаного будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель.

25.09.2008 року за реєстровим номером № 2-1184 державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_2 на 70/600 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель за адресою м.Суми, вул.. Декабристів 139, яке як зясувалося, 27.08.2015 року, не зареєстроване у встановленому законом порядку в КП «СМ БТІ» та Реєстраційній службі Сумського міського управління юстиції Сумської області. Через ці обставини 27.08.2015 року ОСОБА_2 було відмовлено приватним нотаріусом ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого 07.09.2014 року ОСОБА_4, на 70/600 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель за адресою м.Суми, вул.. Декабристів 139.

Тому позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після померлого 07.09.2014 року ОСОБА_7 на нерухоме майно, а саме 70/600 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель за адресою м.Суми, вул.. Декабристів 139.

Представник позивачки в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити.

Представник відповідача та представники третіх осіб в судове засідання не з'явились а надали заяви слухати у їх відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнають, тому суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 28.03.2002 року. між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 ОСОБА_3 набула право власності на 70/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель за адресою м.Суми, вул.. Декабристів 139. (а.с. 8).

Після смерті 31.12.2007 року ОСОБА_3 право власності на 70/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель за адресою м.Суми, вул.. Декабристів 139. перейшло до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 1/2, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.09.2008 року за реєстровим номером № 2-1184 яке було видано на імя ОСОБА_2 на 70/600 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель за адресою м.Суми, вул.. Декабристів 139 . (а.с. 9-10) та свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.09.2008 року за реєстровим номером № 2-1184 яке було видано на імя ОСОБА_4 70/300 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель за адресою м.Суми, вул.. Декабристів 139 . (а.с. 11-12).

08.09.2014 року ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть ОСОБА_4 від 08.09.2014 року. (а.с. 19).

На момент смерті ОСОБА_4 у вказаному домоволодінні проживала та була зареєстрована лише ОСОБА_2, що підтверджується довідкою Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради від 22.07.2015 року. (а.с. 13).

ОСОБА_2 фактично прийняла в спадщину частку домоволодіння за адресою м.Суми, вул.. Декабристів 139, так як вона звернулася до нотаріальної контори, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. (а.с. 15-16).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Поняття майнового права визначено ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Відповідно до нього майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги.

Стаття 190 ЦК України встановлює, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Частина 5 статті 1268 ЦК України встановлює порядок прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив його державної реєстрації (ст.ст.1268, 1269, 1299 ЦК).

Відсутність державної реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права, отримати право на її проведення.

Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Частиною 1 ст.182 ЦК встановлено, що " право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають обов'язковій державній реєстрації ". Державна реєстрація прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухомість, обтяження таких прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 3. ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Крім того, відповідно до п.6 ст.3 вищевказаного закону - будь-які правочини щодо нерухомості укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього закону.

Таким чином, на даний час державна реєстрація права власності на нерухомість є обов'язковою умовою оборотоздатності такого майна, то є можливості особи, який вважає себе його власником, здійснювати будь-які угоди щодо майна, включаючи можливість зацікавлених осіб оформити спадщину. Якщо спадкодавець за життя не оформив право власності та/або не забезпечив його державну реєстрацію, це стає перешкодою для оформлення права на спадщину в загальному порядку.

В силу статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування. У зв'язку із цим було зроблено витяг із зазначеного узагальнення.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, ВССУ вказав: При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Статтею 1299 ЦК встановлено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених частиною 1 статті 1297, частиною 1 статті 1299 ЦК України, по оформленню права на спадщину, у складі якого є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в пункті 27 постанов від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності є право встановлювальними документами, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна (ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності на встановлена судом.

Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України в (ред. 2004 р.) відноситься до першої черги спадкоємців, інших спадкоємців на майно померлого ОСОБА_4 не має, що є доведеним та встановлено в судовому засіданні.

Про прийняття позивачкою ОСОБА_2 спадщини - спадкового будинку після смерті ОСОБА_4, свідчить та обставина, що вона звернулась в Державну нотаріальну контора з заявою про прийняття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на час відкриття спадщини проживала у спадковому будинку де проживає і тепер.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї.

За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити.

На основі викладеного та керуючись ст. ст. 80, 215, 213 ЦПК України, ст. ст. 376 ч.3, 1233-1235, 1261, 1268 ч.3 ЦК України,

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Сумської міської ради, треті особи: Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції в особі відділу державної реєстрації речовиї прав на нерухоме майно, КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_4 на нерухоме майно, а саме: 70/600 часток житлового будинку з відповідною часткою господарчих та побутових будівель що знаходяться за адресою місто Суми, вулиця Декабристів, будинок 139.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.Ю. Корольова