27.01.2015 Єдиний унікальний № 371/2449/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Єдиний унікальний № 371/2449/14-ц

Провадження 2/371/59/15

27 січня 2015 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудика Ю.В.

при секретарі Семерей Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 9 листопада 2002 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протягом останнього року спільного проживання у сім'ї постійно виникають сварки, внаслідок чого страждають діти. Сторони фактично припинили шлюбні відносини та позивач проживає окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача та дітей.

З урахуванням зазначених обставин, позивач звернулася до суду та просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця.

В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, при цьому пояснила, що на протязі тривалого періоду часу спільного проживання з відповідачем він порушує подружню вірність, що змусило її звернутися до суду з таким позовом.

Відповідач позов не визнав при цьому від пояснень в судовому засіданні відмовився.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.105 ч.3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу.

В ст.110 ч.1 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленим одним із подружжя.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя зазначені в ст.112 СК України в якій зазначено, що суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 9 листопада 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1, виданого 9 листопада 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області.

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких в свідоцтвах про народження зазначений ОСОБА_2.

Вказані позивачем в позовній заяві обставини та в судовому засіданні , які свідчать про необхідність ухвалення судового рішення щодо розірвання шлюбу жодними доказами не підтверджені, а тому позов в частині розірвання шлюбу не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст..180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) натуральній формі.

Позивач жодних доказів того, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати малолітніх дітей до досягнення ними повноліття не надано.

Відповідач ОСОБА_2 будь-яких пояснень з приводу утримання малолітніх дітей в судовому засіданні не надав, що свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо утримання неповнолітніх дітей, а тому аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку.

Разом з тим, суд вважає, що зазначений розмір аліментів позивачем не відповідає принципам розумності та справедливості і такий розмір підлягає зменшенню.

На підставі викладеного, ст. ст.105,110,112, 180- 181 Сімейного кодексу України , керуючись ст.ст.15,15-1,30,62,202,202-1,203 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Захарово, Захаровського р- ну Рязанської обл.., жителя АДРЕСА_1 суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян на дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Аліменти стягувати з 19 грудня 2014 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати: судовий збір 243 грн. 60 коп. Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської областіі через Миронівський районний суд на протязі 10 днів з часу проголошення.

Суддя Підпис Ю.В.Рудик

Згідно з оригіналом

Суддя Ю.В. Рудик