Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року Рівненській міський суд

в складі головуючої судді Крижової О.Г.,

при секретарі Гриценюк М.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, процентів та інфляційних витрат, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, процентів та інфляційних витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 03.11.2011 року на підставі усної домовленості позивач надавав відповідачу позику в розмірі 100 000 грн. та 03.05.2012 року суму коштів у розмірі 50 000 грн. зі сплатою відповідачем відсотків у розмірі 2% місячних. Факт укладання договору позики та передачі позивачем коштів позичальнику та визначення розміру відсотків стверджується розрахунком відсотків із власноручним підписом позичальника про отримання грошових коштів. Крім того згідно боргової розписки від 13.06.2013 року відповідач позичив в позивача кошти в сумі 180 000 грн., розмір відсотків і строк повернення сторонами визначений не був. Оскільки строк повернення грошових коштів не був визначений на виконання вказаних положень ним було направлено кур'єром відповідачу вимогу про повернення коштів від 15.11.2013 року. Не зважаючи на неодноразові прохання повернути кошти, а також те, що настали строки виконання зобов'язання, відповідач так і не виконав зобов'язання, борг не погасив. Таким чином, відповідач був зобов'язаний повернути кошти до кінця грудня 2013 року, а тому з січня 2014 року вважається, що він допустив прострочення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 330 000 грн., відсотки за користування позикою в сумі 104 179 грн., 3% річних в сумі 4 090 грн.31 коп. та судові витрати в сумі 3 654 грн..

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що позичені кошти у ОСОБА_3 були використані для діяльності підприємства.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, оцінюючи пояснення, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав.

На підставі усної домовленості 03.11.2011 року ОСОБА_3 надавав ОСОБА_2 позику в розмірі 100 000 грн.. зі сплатою відповідачем відсотків у розмірі 2% місячних.

На підставі усної домовленості 03.05.2012 року ОСОБА_3 надавав ОСОБА_2 позику у розмірі 50 000 грн. зі сплатою відповідачем відсотків у розмірі 2% місячних.

Факт укладання договору позики та передачі ОСОБА_3 коштів ОСОБА_2 та визначення розміру відсотків стверджується розрахунком відсотків із власноручним підписом ОСОБА_2 про отримання грошових коштів.

Згідно боргової розписки від 13.06.2013 року ОСОБА_3 надавав ОСОБА_2 кошти в сумі 180 000 грн., розмір відсотків і строк повернення сторонами визначений не був.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути такуж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Догорів позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимоги кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини щодо грошової позики і при цьому відповідач фактично несе відповідальність за взяті зобов`язання, які в свою чергу перед позивачем ним на даний час не виконані, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсягу

Крім того згідно ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3 654 грн.00коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10,11,169, 212,213-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, процентів та інфляційних витрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) заборгованість в сумі 330 000 грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) відсотки за користування позикою в сумі 104 179 грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) інфляційні витрати в сумі 38 082 грн. 00 коп..та 3% річних в сумі 4 090 грн.31 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати в сумі 3 654 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду О.Г. Крижова