АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1075/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2522/15Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого судді: Карнауха П.М.,

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.

при секретарі: Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошового боргу, процентів, пені, інфляційних та трьох відсотків річних за договором про надання представницьких послуг.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4132 грн. 73 коп. ( чотири тисячі сто тридцять дві гривні сімдесят три копійки) в рахунок відшкодування грошового боргу повязаного з невиконанням умов договору про надання представницьких послуг від 12.06.2012 року та 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одну гривну вісімдесят копійок) судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 4132 грн. 73 коп. ( чотири тисячі сто тридцять дві гривні сімдесят три копійки) в рахунок відшкодування грошового боргу повязаного з невиконанням умов договору про надання представницьких послуг від 12.06.2012 року та 121 грн. 80 коп. (сто двадцять одну гривну вісімдесят копійок) судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального права, прохає рішення місцевого суду змінити, задовольнивши позов в повному обсязі.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення процентів та пені, які підлягають стягненню у відповідності до вимог закону.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Місцевим судом установлено та вбачається з матеріалів справи, що 12.06.2012 р. між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір № 17 про надання представницьких послуг.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Замовники доручають, а Виконавець приймає на себе зобовязання в частині представлення їхніх інтересів у судових процесах проти ПАТ «Ощадбанк» стосовно звільнення з-під арешту майна, що не належить Замовникам з метою продажу майна замовників, за рахунок якого слід розраховуватись за боргами замовників по вже існуючим рішенням судів, а також в частині визнання недійсними кредитного та договорів забезпечення від 12.05.2008 року (а.с.3-4).

Пунктом 1.3 Договору сторони передбачили, що за надані послуги Замовники зобовязуються компенсувати витрати та сплатити гонорар, форма та строки виплати яких приведені у статті 2 даного Договору.

В розділі 2 Договору передбачено, що виплати, які Замовники сплачують Виконавцю, складаються разом з сум даного параграфу. Технічні та супровідні витрати на формування позовів, представлення інтересів в суді, ВДВС, при продажу майна Замовників з метою закриття боргів перед ПАТ «Ощадбанком» - 5000 грн. Вартість послуг не змінюється залежно від того, чи буде необхідність приймати участь у судових засіданнях та/або в апеляційному та касаційному етапах можливих справ. При цьому 50% зазначеної суми Замовники виплачують у якості передплати (до подачі першого позову в суд), 50% - при відправці першого позову в апеляцію (якщо це буде необхідно), але не пізніше початку продажу майна (з метою закриття боргів перед ПАТ «Ощадбанк»). Всі супровідні, транспортні, поштові та інші послуги третіх осіб, (які поніс Виконавець при виконанні обовязків за даним договором) Замовниками компенсуються окремо.

Гонорар за даним договором складається з фіксованої суми у 10% від суми продажу майна (арештованого будинку Замовників, за адресою у м. Миргороді по вулиці Стаднянській 58-А), який замовники зобовязані сплатити виконавцю після продажу, на рахунок Виконавця зазначений у цьому Договорі.

Відповідно до Акту виконаних робіт, складеного і підписаного сторонами 05.06.2013 року, понесені позивачем ОСОБА_2 технічні та супровідні витрати складають 4300 грн. (а.с.4 на звороті).

30.05.2013 року позивач направив відповідачам вимогу щодо негайної компенсації технічних та супровідних витрат по договору від 12.06.2012 року в сумі 4300 грн. (а.с.5-6), яка залишена без задоволення.

Задовольняючи позов в частині стягнення суми боргу, інфляційних та 3% річних, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності правових підстав для задоволення позову в цій частині.

Також суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів пені та процентів за користування чужими грошовими коштами, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами

Згідно ст. 530 ч. 2 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч.1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена ст. 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошових зобов'язань.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Як передбачено ч.1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК).

Згідно зі статтями 251, 253 ЦК строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення; перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 530 ЦК визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Ннаслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Встановивши обставини справи та здійснивши аналіз зазначених правових норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що правовідносини, які склались на підставі укладеного між сторонами договору є грошовим зобов'язанням, за невиконання якого настає відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, та обґрунтовано стягнув з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати та 3 % річних на підставі наданого позивачем розрахунку (а.с.7).

Відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання і може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки.

Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Встановивши. що договором про надання представницьких послуг від 12.06.2012 року не передбачено можливість стягнення пені та процентів за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідачів пені та процентів.

Доводи апеляційної скарги вірних висновків суду не спростовують та зводяться до незгоди з рішенням суду.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Заочне рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області ОСОБА_1