АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/273/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2287/15Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л.І Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Чічіля В.А.

при секретарі Гнатюк О.С.

за участі представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати незаконними дії ПАТ «Дельта Банк» по неперерахуванню грошових коштів третій особі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобовязати здійснити перерахунок грошових коштів на суму 65 000 грн., стягнути з відповідача проценти в сумі 1273,29 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 17.11.2013 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) за №4198 „Найкращий on-Line" у гривні, які банк зобовязався повернути разом з нарахованими процентами 23.11.2014 року.

26.11.2014 року він звернувся до Банку із заявою про повернення вкладу, проте йому відмовили, посилаючись на складну фінансову ситуацію. Після цього він запропонував перерахувати частину коштів з депозиту на погашення його кредиту у ПАТ КБ «ПриватБанк», на що відповідач погодився.

Проте, перерахуваня коштів на момент звернення до суду так і не було виконано, а його кошти залишаються на поточному рахунку ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконними дії ПАТ «Дельта Банк» щодо неперахування грошових коштів ОСОБА_3 у сумі 65000 грн. ПАТ КБ«ПриватБанк».

Зобовязано ПАТ «Дельта Банк» виконати фактичне перерахування грошових коштів ОСОБА_3 у сумі 65000 гривень ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 проценти в сумі 1273,29 грн. та 2 000 грн. витрат на правову допомогу, всього 3273,29 грн.

У частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави 486,80 грн. судового збору.

Вказане рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржило ПАТ «Дельта Банк», просило скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 17.11.2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) за №4198 „Найкращий on-line" у розмірі 50000 гривень терміном до 22.11.2014 року, з процентною ставкою 20 процентів річних (а.с.6).

Відповідно до п.п. 1.9 та 1.10 Договору депозиту, вклад виплачується по закінченню строку розміщення Вкладу, зазначеного в п. 1.3 даного Договору (а нараховані проценти щомісячно), шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної карки №1535, відкритій в установі Банку.

Згідно з квитанцією № ПН1158134 від 26.11.2014 року, ОСОБА_3 через Полтавське відділення №1 АТ «Дельта Банку» перерахував 65000 грн. для поповнення картки №, отримувач ПАТ КБ «Приватбанк»(а.с. 7), проте перерахування грошових коштів на рахунок отримувача здійснено не було.

Як вбачається з відповіді управління НБУ в Полтавській області від 08.01.2015 року на скаргу ОСОБА_3 щодо незаконних дій АТ «Дельта Банк», по закінченню строку дії договору депозитні кошти разом з нарахованими процентами були зараховані на поточний рахунок №1535, відкритий на імя ОСОБА_3 за Договором №004-16503-260612 банківського рахунку, укладеного 26.06.2012 року. Відповідно до умов Договору №004-16503-260612 на позитивний залишок коштів на рахунку нараховуються проценти за ставкою: на суму до 3000 грн. 18 % річних; на суму від 3000,01 грн. до 100000 грн. 13 % річних; на суму від 100000,01 грн. і більше 10 % річних (а.с.10).

Згіднозі ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Частиною 3 ст. 1068 ЦК України визначено, що Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Дельта Банк» не виконав взятих на себе за депозитним договором та договором банківського вкладу обовязків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного незастосування судом до спірних правовідносин положень ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є неспроможними.

Згідно з Постановою Правління НБУ №150 від 02 березня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №51 від 02 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено ОСОБА_4 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Рішенням виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08 квітня 2015 року продовжено тимчасову адміністрацію до 02 вересня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону, ним регулюються відносини, що виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Таким чином, враховуючи, що ПАТ «Дельта Банк» допустив неправомірні дії у листопаді 2014 року, тобто до введення тимчасової адміністрації, то на час виникнення спірних правовідносин ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягав застосуванню, а отже місцевим судом вірно застосовано норми ЦК України.

Окрім цього, згідно п. 1 ч. 5 ст.. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Обмеження, встановлені зазначеною частиною не поширюються на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 даного Закону, обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Як вбачається з матеріалів справи строк виконання зобовязань за договорами банківського вкладу (депозиту) та банківського рахунку, на момент введення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», минув.

Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про безпідставність стягнення коштів з банку під час дії тимчасової адміністрації, оскільки початок процедури ліквідації банку, як юридичної особи, не означає, що діяльність юридичної особи припинено і банк не повинен виконувати зобов'язання, що виникли в правовідносинах, стороною яких є ОСОБА_3 та не є перешкодою для звернення до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування вкладів, виходячи з умов укладених між сторонами договорів.

Посилання апелянта щодо недоведеності отримання позивачем правової допомоги на суму 2000 грн. спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, позивачем на підтвердження наданої йому правової допомоги надав договір №1/15 від 17 січня 2015 року про надання юридичних послуг та Квитанцію №1 про оплату юридичних послуг (а.с. 11 -13), що належним чином підтверджує надання правової допомоги та витрати на неї.

Доводи апелянта щодо безпідставності стягнення з ПАТ «Дельта Банк» судового збору спростовуються нормами чинного законодавства.

Так, відповідно до п. 22 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Проте, стороною спірних правовідносин не боці відповідача є саме ПАТ «Дельта Банк». Окрім того, спір не повязаний із здійсненням тимчасової адміністрації банку та його ліквідації.

Доводи апелянта щодо безпідставності вимог позивача про стягнення моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у цій частині.

Інших доводів, які б впливали на висновки суду та вказували на їх помилковість, апелянтом не надано.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді Л.М. Хіль

ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: