Провадження № 2/641/723/2015 Справа № 641/290/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мельник І.М.

при секретарі Белововї А.М. ,Чандароглової О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права користування житловим приміщенням, зобов'язанням надати ордер на жиле приміщення та змінити типовий договір найму житлового приміщення

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати право користування жилим приміщенням - кімнатою, що звільнилась у комунальній квартирі АДРЕСА_1, житловою площею 16,6 кв.м., зобов'язати Харківську міську Раду надати ОСОБА_3 ордер на вказане жиле приміщення та змінити типовий договір найму на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 18 листопада 1982 Комінтернівським РВК м. Харкова ОСОБА_3 - основному наймачеві житла, та її синові - ОСОБА_4, була надана одна кімната площею 10,6 кв.м, в квартирі АДРЕСА_1, яка складалася ще з другої, ізольованої житлової кімнати площею 16,6 кв.м, а так само підсобних приміщень - кухні 6 кв.м, ванної - 1,9 кв.м, туалету (суміжного) -0,9 кв.м, коридору - 7,6 кв.м, балкона - 5,3 кв.м.,Загальна площа квартири становить 45,2 кв.м, житлова площа - 27,2 кв.м,

У зв'язку з незадовільними житловими умовами ОСОБА_3, була поставлена в 1987 році в загальну чергу на поліпшення житлових умов в Комінтернівському РВК м. Харкова, а з 1991 року, як одинока матір, перебуває на обліку в пільговій черзі на отримання житла, що підтверджується копією довідки № 532 від 20.02.2014р. Департаменту житлового господарства Харківської міської ради.

Позивач зазначає, що вона неодноразово зверталась до Харківської міської ради з проханням надати їй у користування кімнату загальною площею 16,6 кв.м., що звільнилась після смерті основного наймача - ОСОБА_7 у квартирі АДРЕСА_1, в порядку ст. 54 Житлового Кодексу Української РСР.

Проте звернення Позивача не були розглянуті, та відповідно, жодних рішень Харківською міською радою з питання надання Позивачеві у користування кімнати, що звільнилась, не приймалось, а тому остання змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просить визнати за нею право користування жилим приміщенням - кімнатою, що звільнилась у комунальній квартирі АДРЕСА_1, житловою площею 16,6 кв.м.; зобов'язати Харківську міську Раду надати ордер на вищевказане жиле приміщення та змінити типовий договір найму житлового приміщення від 26.01.2000р. та зобов'язати Харківську міську раду укласти договір найму на квартиру АДРЕСА_1 житловою площею 27,2 м.кв., загальною площею 45,2 м.кв., з ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 10 грудня 2014р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні.

Представник відповідача - Харківської міської ради, проти позову заперечував з тих підстав, що на підставі постанови Кабінету міністрів України від 12.07.2005 року №560 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 22.06.1998 року №939, якою був затверджений Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, у зв'язку з чим договір найму наразі не укладається, житлово-експлуатаційні організації відсутні. Укладання договору найму не входить в компетенцію сільських, селищних, міських рад. Крім того, зазначив, що спірна квартира має статус службової, що унеможливлює задоволення вимог Позивача.

Треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились, про дату місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, про поважність причин неявки не повідомили, проте надали заявии про розгляд справи без їхньої участі та просили задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача - Харківської міської ради, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, вважає, що всі заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

16 листопада 1982 р. Виконавчим комітетом Комінтернівської Ради депутатів трудящих м. Харкова було прийнято рішення № 569-7, на підставі якого ОСОБА_3 - основному наймачеві житла, та її синові - ОСОБА_4, було видано службовий ордер № 001009 від 18.11.1982р. на зайняття однієї кімнати площею 10,46 кв.м, в квартирі АДРЕСА_1.

Ізольована житлова кімната площею 17,0 кв.м. у вищевказаній квартирі відповідно до службового ордеру Виконавчого комітету Комінтернівської Ради депутатів трудящих м. Харкова № 494 від 07.12.1989р. була надана гр. ОСОБА_7, який був знятий з реєстрації у зв'язку зі смертю з 28.06.1995р.

Після смерті гр. ОСОБА_7 Позивач та треті особи самоправно зайняли суміжне житлове приміщення, що звільнилось. Однак Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2014р. у справі № 641/2134/13-ц було задоволено позовні вимоги Харківської міської ради про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з самоправно зайнятої кімнати житловою площею 17,0 м.кв., загальною плещею 27,6 м.кв. квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення; в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Харківської міської ради про визнання права власності на кімнату житловою площею 17,0 м.кв., загальною плещею 27,6 м.кв., квартири АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності - відмовлено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.05.2014р. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04.02.2014р. змінено частково, виключено з мотивувальної частини посилання на вимоги ст. 335, 394 ЦПК України, в іншій частині рішення суду залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради є законним власником житлового будинку АДРЕСА_1 а також власником неприватизованих приміщень у цьому будинку. Спірна квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою. В судових рішеннях кімнати в даній квартирі вказані як службові .

Рішенням № 4/5-16 Виконкому Комінтернівської райради депутатів трудящих від 01.09.1971р., копією рішення № 14 від 05.03.1980р. Виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів Харківської області, копією Додатку до Рішення райвиконкому від 05.09.1980р. встановлено що станом на час їх видання, квартира АДРЕСА_1 дійсно мала статус службової, відповідно до рішення тогочасного власника житла - Виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів Харківської області.

Суд вважає посилання позивача про в звязку с наявністю Типового договору найму житла в будинках державного і Комунального житлового фонду від 26 січня 2000р. зі змісту якого вбачається, що Позивач - ОСОБА_3 - визнана наймачем квартири на підставі ордеру на квартиру та згідно п. 1.1. Договору встановлено, що наймодавець надає наймачу та членом його сім'ї у безстрокове користування житло квартиру АДРЕСА_1, що складається з однієї кімнати житловою площею 10,46 м.кв. і в зв'язку з чим у неї виникло право на набуття звільненого спірного приміщення ,необґрунтованими, так як крім службового ордеру ,суду не надано інших ордерів,що є перешкодою в набутті вказаного права .

Стосовно порядку надання та користування службовими житловими приміщеннями суд зазначає наступне:

Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37 затверджено «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» (надалі - Положення).

Вказане Положення визначає порядок надання службових жилих приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду і користування ними.

Зокрема п. 3 Положення встановлено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації.

Відповідно до п. 5 Положення облік службових жилих приміщень у всіх будинках, незалежно від їх належності, здійснюється у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, яка прийняла рішення про включення жилого приміщення до числа службових.

Службові жилі приміщення обліковуються в журналі обліку службових жилих приміщень (додаток N 1).

Оперативний облік належних їм службових жилих приміщень провадять також відповідні підприємства, установи, організації.

Крім того, п. 29 Положення встановлено, що наймач службового жилого приміщення і члени його сім'ї зобов'язані додержувати умов договору найму службового жилого приміщення і правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території.

Статтею 118 ЖК встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Відповідно до приписів ст. 54 ЖК законодавцем передбачено можливість надання жилого приміщення, що звільнилося у квартирі, а саме якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення.

У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно п.п. 20 - 21 «Правових позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» Верховного Суду України від 26.05.2001р. відповідно до ст. 54 ЖК право вимагати надання ізольованого жилого приміщення, що звільнилось у квартирі, де проживають два наймачі і більше, мають ці наймачі. Члени їх сім'ї самостійно таким правом не користуються.

За змістом ст. 54 ЖК право наймача на вивільнене жиле приміщення в квартирі, в якій проживало декілька наймачів, виникає й у тому разі, коли це приміщення було самовільно переобладнане в ізольовану квартиру.

Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в такій квартирі, надається тому з її наймачів, який потребує поліпшення житлових умов, незалежно від того, чи перебуває він на квартирному обліку або від часу взяття на нього. Тільки за відсутності такого наймача або його прохання про передачу приміщення воно може бути передано іншому з них.

Статтею 45 ЖК передбачено першочергове надання жилих приміщень - у першу чергу жилі приміщення надаються потребуючим поліпшення житлових умов, зокрема одиноким матерям.

Статтею 47 ЖК норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Згідно ст.58 ЖК на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Судом встановлено, що спірне кімната знаходиться в двокімнатній ізольованій квартирі, яка налетить Харківській міській раді. Загальна площа вищевказаної квартири становить 45,2 кв.м, житлова площа - 27,2 кв.м, що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру, що виготовлений КП ХМБТІ 29 жовтня 2013р.

На час розгляду справи в суді в спірній квартирі зареєстровано та проживає 3 особи - Позивач та треті особи, що є матір'ю та синами між собою, які займають ізольовану житлову кімнату площею 10,6 кв.м.

Посилання позивача на наявність достатніх підстав вважати спірні приміщення не службовими , суд не може вважати встановленими , так як вони не були предметом позову.

За таких обставин відсутні умови набуття позивачами права претендувати на заняття звільненого в тій самій квартирі ізольованого службового приміщення , а саме - правила ст. 54 ЖК не застосовуються, якщо наймач службового жилого приміщення претендуватиме на зайняття звільненого в тій самій квартирі ізольованого неслужбового або службового жилого приміщення, тому відсутні підстави для задоволення всіх позовних вимог.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 18, 45, 47, 54, 58, 61 ЖК Української РСР, ст. ст. 811, 814 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Харківської міської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права користування житловим приміщенням, зобов'язанням надати ордер на жиле приміщення та змінити типовий договір найму житлового приміщення- відмовити .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10-ти днів з дня проголошення, а особою, яка не приймала участі у судовому засіданні - в той же строк після отримання копії судового рішення.

Суддя: І. М. Мельник