Справа №442/6398/15-ц
Провадження №2/442/2247/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд з вказаним вище позовом в обґрунтування якого посилається на те, що їй на підставі Договору купівлі-продажу від 25 грудня 1992 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Вказаний правочин також зареєстрований 18.01.1993 року в Дрогобицькому ДК МБТІ та ЕО. Дана квартира складається з двох житлових кімнат загальною площею 61,3 кв.м,, жилою - 34,2 кв.м., кухні, санвузла та коридору.

На жилій площі за вищевказаною адресою також зареєстрована з 12 березня 2008 року її онука, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 і яка на даний час є вже повнолітньою. Також в цій же квартирі з 12.03.2008 року були зареєстровані батьки відповідачки, її донька (мати ОСОБА_2А.) - ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Останнім вона надала згоду на їх реєстрацію в її приватній квартирі саме на прохання своєї доньки, оскільки вона з чоловіком та її онукою оформляли виїзні документи на постійне місце проживання у США. Після цього, протягом місяця донька з сім'єю переїхали за кордон, таким чином, ОСОБА_2А, яка є вже повнолітньою, не проживає без поважних причин за місцем своєї реєстрації близько 7 років. Тому в квартирі, в якій відповідач формально зареєстрована, він не має жодних своїх особистих речей (одягу, білизни, взуття тощо), майна чи предметів домашнього вжитку (посуду, постелі тощо). За останні сім років відповідачка жодного дня на житловій площі за вищезгаданою адресою реєстрації не проживала. З її сторони будь-хто жодних перешкод їй в користуванні житлом не чинив. Вказані обставини породжують для неї, як власника квартири, негативні наслідки. Оскільки лише сам факт формальної прописки відповідачки, яка не проживає в квартирі на протязі останніх 7 років, а лише зареєстрований створює додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги та унеможливлює на даний час оформлення субсидії.

Як наслідок, її донька - ОСОБА_3, зять - ОСОБА_4 та відповідачка по справі - ОСОБА_2 надіслали з США на її прохання, нотаріально засвідчену довіреність від 27.03.2015 року на зняття їх з реєстрації місця проживання. На підставі даного правочину 19.05.2015 року ОСОБА_3, зять - ОСОБА_4 з реєстрації в її квартирі були зняті. Разом з цим, щодо вирішення вказаного питання щодо відповідачки можливе лише в судовому порядку по тій причині, що на час реєстрації та виїзду за кордон остання була неповнолітньою і вже після досягнення повноліття у неї відсутній паспорт громадянина України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 не зявилася в судове засідання, однак в матеріалах справи мається нотаріально завірена Довіреність, в якій ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_5 зняти її з реєстрації у спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі являється її племінницею, і її було уповноважено зняти останню з реєстрації у спірній квартирі, однак у зв»язку з тим, що остання не була повнолітньою їй було відмовлено у вчиненні такої дії.

Свідок ОСОБА_6 яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто являється сусідкою позивача, в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі у спірній квартирі не проживає протягом тривалого часу. На скільки їй відомо остання разом із своїми батьками проживає у США.

Суд вислухавши пояснення позивача, свідків дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто відповідач, без згоди позивача (власника), використовує належну їй власність для свого реєстраційного обліку. Така реєстрація відповідача є перешкодою для позивача у повному розпорядженні і користуванні належною йому власністю - будинковолодінням, тобто ця реєстрація порушує її права власності.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, "власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном".

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації.

Матеріалами справи встановлено, що позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 25 грудня 1992 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. (а.с. 12-13)

З Акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 25 травня 2015 року складеного комісією КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради, вбачається, що ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2008 року. (а.с. 4)

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України «Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».

Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад встановлені законом строки, без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні таким зі сторони позивачів йому не чинилося, відповідач добровільно залишив спірне житло і переїхав жити в інше місце.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 10, 57, 58, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.. 405 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Крамар О.В.