Справа №478/1242/15-ц 07.10.2015 07.10.2015 07.10.2015
Провадження №22-ц/784/2392/15
Справа номер 478/1242/15-ц
Провадження номер 22-ц/784/2392/15 Суддя суду 1-ї інстанції - Сябренко І.П.
Категорія 23 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участі:

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області

від 28 серпня 2015 року

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - відділ Держземагентства у Казанківському районі Миколаївської області, про визнання недійсним договору оренди землі,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2015 року ОСОБА_5 пред'явив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 06 жовтня 2005 року він є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 9,63 га, розташованої на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

У грудні 2005 року між ним та відповідачем була досягнута попередня домовленість на укладення договору оренди землі строком на 10 років. Однак, договору не було укладено, оскільки не було досягнуто домовленості щодо суми орендної плати.

В червні 2015 року позивачу стало відомо про існування такого договору, який був зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії Центру державного земельного кадастру 21 червня 2007 року за №08.

Позивач вказував, що спірний договір не містить істотної умови щодо розміру орендної плати, її індексації та форми платежу, а також підпису сторін, що порушує його права власника на вільне волевиявлення та вибір контрагента при укладанні правочину, а також на отримання орендної плати в розмірі, на який він вправі був розраховувати при укладенні договору, виходячи із площі земельної ділянки та її нормативної грошової оцінки.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_5 просив визнати вищеназваний договір оренди землі недійсним.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Договір оренди землі, укладений між сторонами 10 січня 2006 року, визнано недійсним. Розподілено судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір оренди землі є недійсним в силу ст.15 Закону України «Про оренду землі», оскільки він укладений без дотримання вимог цієї норми щодо узгодження такої істотної умови договору, як орендна плата.

Між тим, з таким висновком не можна погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), до істотних умов договору оренди землі серед іншого відноситься орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Проте, ч.1 ст.3 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Верховного Суду України від 25.12.2013 р. №6-78 цс 13).

Як вбачається з матеріалів справи, 10 січня 2006 року між ОСОБА_5 та приватним підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування строком на 10 років належну позивачу земельну ділянку площею 9,63 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. Зазначений договір 21 червня 2007 року був зареєстрований у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії Центру державного земельного кадастру за №08.

Зазначений договір не містить у собі розміру орендної плати та форми її платежу.

Однак, передбачає, що розмір переглядається за умови змін в земельному законодавстві та інше.

Указ Президент України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» №92/2002 від 02.02.2002 р. з наступними змінами передбачає, що плата за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) не може бути менше: до 01.09.2008 р. - 1,5% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та з 01.09.2008 р. - 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю).

Поступове збільшення цієї плати повинно відбуватися залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Зі змісту позову та досліджених доказів випливає, що позивач вважає порушенням своїх прав у зв'язку з незазначенням в оспорюваному договорі розміру орендної плати - неотримання орендної плати, виходячи із площі земельної ділянки та її нормативної грошової оцінки.

Однак, з матеріалів справи такого не вбачається. Виходячи з грошової оцінки землі, зазначеної у довідці відділу Держземагентства у Казанківському районі Миколаївської області, розписок про отримання орендної плати та пояснень позивача, отримувана ним орендна плата відповідає розміру, зазначеному в Указі Президента України №92/2002 від 02.02.2002 р.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що оскільки досліджені докази не доводять порушення прав позивача з боку відповідача, то у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_5

За такого, рішення районного суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_5 у задоволенні його позову до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди землі від 10 січня 2006 року, зареєстрованого у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії Центру державного земельного кадастру 21 червня 2007 року за №08.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: