Справа № 464/1154/14 Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/3865/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Монастирецького Д.І.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 11-1/454к-07 від 06.07.2007 року в сумі 26 272,03 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 340 233,30 грн. та понесені судові витрати в сумі 3 402,33 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно кредитного договору № 11-1/454к-07 від 06.07.2007 року відповідачу ОСОБА_4 було надано кредит у розмірі 18 000 доларів США з терміном повернення кредиту до 05.07.2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06.07.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до якого остання взяла на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплата відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків та витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням). Однак, відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, отримані кредитні кошти не повернули, відсотки та комісію за користування коштами не сплатили, на попередження не реагують. В зв'язку із зазначеним просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в судовому порядку.

Оскаржуваним рішенням позов Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 (ІПН - НОМЕР_1) та ОСОБА_5 (ІПН - НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» - 26 272,03 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.10.2011 р. еквівалентно 340 233,30 гривень, заборгованості за кредитним договором № 11-1/454к-07 від 06.07.2012 р. та 3 402,33 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі посилається на неправомірність рішення суду, ухваленого при неповному та необ'єктивному з'ясуванні обставин справи. Вказує, що характер спірних правовідносин дозволяє погодитися із висновками суду про те, що спір виник з приводу застосування норм щодо кредитних правовідносин, які регулюються ст.ст. 1046-1050, 1054-1057 ЦК України, проте судом взагалі не розглядалося питання застосування ст. 559 ЦК України, яка регулює відносини щодо договору поруки та його припинення.Апелянт вважає, що не застосування судом ст.559 ЦК України є неправомірним та таким, що порушує вимоги діючого законодавства. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта, позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, оскаржуване рішення таким вимогам в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 06 липня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал банк» та позичальником ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 11-1/454к-07, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 18 000 доларів США строком до 05.07.2012 року та зобов'язався сплачувати за користування кредитом проценти річні у розмірі 10,5% та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку. Позивач прийнятті на себе зобов'язання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, надавши визначені кредитним договором кошти, що підтверджується заявою ОСОБА_4 № 629 на видачу готівки від 06.07.2007 року та підписом про її отримання. Водночас, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, позивачем було укладено договір поруки від 06.07.2007 року з відповідачем ОСОБА_5, яка в свою чергу взяла на себе зобов'язання відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_4 умов кредитного договору та нести солідарну відповідальність у випадку його невиконання чи неналежного виконання відповідачем.

У відповідності до вимог ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п.6.1.1 кредитного договору позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним Договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно даного договору.

Відповідно до п.4.4 Кредитного договору сплата процентів повинна здійснюватись не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем. У відповідності до п. 4.5 Договору, погашення кредиту повинно було відбуватись згідно графіку погашення заборгованості по кредиту.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_4 умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіками повернення кредиту, на вимогу банку порушень не усунув.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 28.10.2011 року загальна сума боргу за кредитним договором становить 26 272,03 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на день проведення розрахунку еквівалентно 340 233,30 грн., з яких: 10 335,28 доларів США (еквівалент 133 846,01 грн.) - прострочена заборгованість по кредиту; 12 143,48 доларів США (еквівалент 157 262,43 грн.) - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; 1 431,00 доларів США (еквівалент 18 532,02 грн.) - комісія; 2 362,27 доларів США (еквівалент 30 592,34 грн.) - пеня. Позивачем заявлено вимогу про стягнення вищезазначеної заборгованості за кредитним договором в доларах США з вказанням гривневого еквіваленту, розрахованого на день проведення банком розрахунку такої заборгованості.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Положеннями ст.543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У зв'язку з невиконанням позичальником ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом позивач направив як відповідачу ОСОБА_4, так і відповідачу ОСОБА_5, як поручителю згідно договору поруки від 06.07.2007 року, листи-вимоги за вих. № 322 від 18.02.2011 року та

№ 1027 від 10.11.2014 року про виконання зобов'язання по кредитному договорі у повному обсязі, проте зазначена вимога останніми виконана не була, жодних дій по сплаті заборгованості за кредитним договором не здійснено.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.

Задовольняючи позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», суд першої інстанції вважав, що відповідач ОСОБА_4 прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, належним чином не здійснив повернення кредиту, не виконавши взятих за договором зобов'язань, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що заборгованість за кредитним договором № 11-1/454к-07 від 06.07.2007 року в сумі 26 272,03 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 340 233,30 грн., підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідача ОСОБА_4 як позичальника, та відповідача ОСОБА_5 як поручителя.

Однак, колегія суддів з таким висновком повністю погодитися не може з наступних підстав.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу /залежно від умов договору/, так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (постанова Пленуму № 5 від 30 березня 2012 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин").

Порука - це додатковий вид забезпечення вимог, тому передбачає особливі умови та строки на звернення з вимогами кредитора до поручителя та умови припинення договору поруки, а саме: ст. 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що строк виконання основного зобов'язання закінчується 05 липня 2015 року, однак у зв'язку з невиконання умов кредитного договору банк в листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом до Боржника та Поручителя про стягнення заборгованості.

Враховуючи вимоги ст.559 ЦК України, кредитор втрачає право на звернення до поручителя у зв'язку з тим, що норми цієї статті передбачають презумпцію припинення договору поруки після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, не пред'явить вимоги до поручителя.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта в його апеляційній скарзі в частині, що саме з 05 липня 2012 року та протягом наступних шести місяців у кредитора виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного боржником зобов'язання щодо повернення кредиту, оскільки 05 липня 2012 року є дата погашення зобов'язань за кредитним договором №11-1/454к-07 від 06 липня 2007 року.

Що ж до решти вимог позивача, то колегія суддів вважає, що останнім доведено, що відповідач ОСОБА_4 прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, належним чином не здійснив повернення кредиту, не виконавши взятих за договором зобов'язань, в зв'язку з чим така заборгованість за кредитним договором № 11-1/454к-07 від 06.07.2007р. в сумі 26 272,03 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 340 233,30 грн., підлягає стягненню на користь позивача лише з відповідача ОСОБА_4, оскільки забезпечена порука ОСОБА_3 станом на день звернення до суду була припиненою.

З врахуванням вищенаведеного слід зазначити, що Публічне акціонерне товариство «Універсалбанк» звернулося з вимогою до ОСОБА_3 з порушенням шестимісячного строку, а отже, позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в цій частині є безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, а тому, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» слід задовольнити частково, а заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» 26272,03 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.10.2011 року еквівалентно 340233,30 гривень заборгованості за кредитним договором № 11-1/454 к-07 від 06.07.2007 року та 3402,33 гривні понесених судових витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви - скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким: у позові Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11-1/454 к-07 від 06.07.2007 року та понесених судових витрат - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» 26272,03 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.10.2011 року еквівалентно 340233,30 гривень заборгованості за кредитним договором № 11-1/454 к-07 від 06.07.2012 року та 3402,33 гривні понесених судових витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви- скасувати, та в цій частині ухвалити нове рішення, яким: у позові Публічного акціонерного товариства «Універсалбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11-1/454 к-07 від 06.07.2012 року та понесених судових витрат - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Монастирецький Д.І.