АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/940/15 Справа: № 408/1421/13-ц Категорія: "трудові правовідносини" Головуючий 1 інстанції: Ткаченко О.Д. Доповідач: Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2014 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Бровченка І.О.,

за участю скретаря: Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 22 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу "Біловодська центральна районна лікарня", треті особи - ОСОБА_3, Біловодська районна державна адміністрація Луганської області, Управління Державної казначейської служби України у Біловодському районі Луганської області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 04 серпня 2008 року по 12 грудня 2013 року працювала на посаді головного бухгалтера Комунального закладу "Біловодська центральна районна лікарня" (КЗ "Біловодська центральна районна лікарня"), який на підставі рішення сесії Біловодської районної ради Луганської області від 22 січня 2013 року є правонаступником Комунального закладу "Біловодське районне територіальне медичне об'єднання". Наказом № 153 від 12 грудня 2013 року її було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених трудовим договором. Посилаючись на те, що її звільнено незаконно, просила поновити на посаді головного бухгалтера КЗ "Біловодська центральна районна лікарня" та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10 761 грн. 50 коп.

Представник КЗ "Біловодська центральна районна лікарня" проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 22 січня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений нею позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника КЗ "Біловодська центральна районна лікарня", перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не заявлено позовних вимог про скасування наказу, виданого КЗ "Біловодська центральна районна лікарня" від 12 грудня 2013 року № 153 про її звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому відсутні підстави для задоволення позову про поновлення на роботі.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що наказом від 4 серпня 2008 року № 113 ОСОБА_2 було прийнято на посаду головного бухгалтера КЗ "Біловодська центральна районна лікарня".

За систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, наказом від 12 грудня 2013 року № 153 ОСОБА_2 звільнено із займаної посади за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Разом з тим, ст. 43-1 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку звільнення головного бухгалтера підприємства, установи, організації допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Як убачається із матеріалів справи, за неналежне виконання бюджетного законодавства КЗ "Біловодська центральна районна лікарня", 5 лютого 2013 року Управлінням Державної казначейської служби України у Біловодському районі Луганської області винесено попередження про бюджетне правопорушення.

Крім того, в процесі перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства за період з 1 січня 2011 року по 30 листопада 2012 року, проведеною 8 квітня 2013 року Старобільською міжрайонною державною фінансовою інспекцією, виявлені недоліки в роботі позивача, зокрема порушення вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України" та Інструкції з обліку запасів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 8 грудня 2000 року.

За допущені порушення прокуратурою Біловодського району Луганської області від 24 квітня 2013 року внесено подання про вирішення питання щодо притягнення винних посадових осіб до дисциплінарної відповідальності, а саме: головного бухгалтера ОСОБА_2, внаслідок чого наказом КЗ "Біловодська центральна районна лікарня" від 29 квітня 2013 року № 57 ОСОБА_2 оголошено догану за недоліки в роботі.

На виконання наказу головного лікаря КЗ "Біловодська центральна районна лікарня" від 9 грудня 2013 року № 158 "Про проведення інвентаризації бібліотечного фонду" здійснено перевірку факту вивезення ОСОБА_2 товарно-матеріальних цінностей підприємства та складено акт про систематичне порушення посадових обов'язків головного бухгалтера та правил внутрішнього трудового розпорядку в частині виконання вимог керівника підприємства та з урахуванням дисциплінарного стягнення внесено подання про звільнення за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Від ознайомлення з наказом від 9 грудня 2013 року № 158 "Про проведення інвентаризації бібліотечного фонду", від його виконання та надання письмових пояснень ОСОБА_2 відмовилась, про що 09-го та 10-го грудня 2013 року було складено відповідні акти.

Крім того, постановою заступника начальника Державної фінансової інспекції в Луганській області від 18 березня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у веденні бухгалтерського обліку в період з 01 грудня 2012 року по 01 січня 2014 року з порушенням установленого порядку та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Отже встановивши, що ОСОБА_2 було допущено невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, раніше до позивача застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення - наказом № 57 від 29 квітня 2013 року оголошено догану, колегія суддів дійшла висновку про те, що з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку та обставин, за яких його вчинено, відповідачем було обґрунтовано застосовано до ОСОБА_2 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, яке відбулося з дотриманням встановленого трудовим законодавством порядку.

Не пред'явлення позовних вимог щодо визнання наказу про звільнення незаконним не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про поновлення на роботі, оскільки підставами вимог про поновлення на роботі є порушення відповідачем встановленого законом порядку звільнення та відповідно незаконність наказу про звільнення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявленого ОСОБА_2 позову з інших підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 22 січня 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунального закладу "Біловодська центральна районна лікарня про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити з інших підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді