233 № 233/4710/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 листопада 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Білик О. В.
за участю секретаря судового засідання Кліменко І.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,суд
07 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулвя до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якому зазначив, що йому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 Костянтинівського району Донецької області. Крім нього в зазначеному будинку значаться зареєстрованими його дружина, син та відповідач по справі ОСОБА_2, який з початку 2005 року в зазначеному будинку не мешкає, особистих речей не має,комунальні послуги не сплачує. Формальна реєстрація відповідача в квартирі змушує позивача нести додаткові витрати по утриманню житла, як-то плата за комунальні послуги та створює йому перешкоди в оформленні субсидії, у зв'язку з чим позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 Костянтинівського району Донецької області. Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, на стягненні з відповідача понесених судових витрат не настоював, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 пояснили, що їм особисто відомо про те, що ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 Донецької області не мешкає протягом 10 років, місце його знаходження невідоме, перешкод у проживанні або вселенні до зазначеного будинку йому ніхто не створював.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, у порядку ст. 74 ЦПК України, причину неявки не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1, виданого 15 липня 2015 року (а.с. 7).
Як вбачається з актів про осіб, проживаючих у будинку, сформованих Полтавською сільською радою Костянтинівського району Донецької області від 28 травня 2014 року (а.с.11) та від 01 липня 2015 року (а.с.12) за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який за даною адресою не мешкає з 2005 року, місце його перебування невідоме.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК).
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_2 не є власником будинку, в ньому не проживає, будинком не цікавиться, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1
На підставі ст.ст. 317, 391, 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 169, 209, 213-215, 223 ЦПК України , суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 09 листопада 2015 року.

Суддя: