Справа № 307/3169/15-ц
Провадження № 2/307/1821/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Плиска Ю.С.

з участю представника позивачки ОСОБА_1

розглянувши відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новоселицької сільської ради та Тячівської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними спорудами № 10 по вул. Підгорна в с. Новоселиця, Тячівського району Закарпатської області. Посилається на те, що в 1974 році її батько ОСОБА_3 побудував житловий будинок, який згідно рішення Новоселицької сільської ради № 6 від 11.03.1974 р. був прийнятий в експлуатацію. Після смерті матері ОСОБА_4 20.08.2012 р., батько продовжував проживати у вказаному будинку та в порядку ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину. 21.06.2013 р. ОСОБА_3 склав заповіт та визнав її своєю єдиною спадкоємицею. Восени 2013 року вона почала проживати у будинку батька, який тяжко хворів та допомагати йому по господарству. 13.03.2015 р. ОСОБА_3 помер і вона вступила у фактичне володіння та управління спадковим будинком, який вона утримує в належному санітарно-технічному стані, використовує земельну ділянку для вирощування сільськогосподарських культур та сплачує за комунальні послуги. 08.07.2015 р., звернувшись до держнотконтори про прийняття спадщини, вона отримала відмову, у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на будинок № 10 по Підгорна в с. Новоселиця.

Представники Новоселицької сільської ради та Тячівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися. Надіслали суду заяви у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги визнають.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20.08.2012 р. та 19.03.2015 р. померли батьки позивачки - ОСОБА_4 і ОСОБА_3

Згідно рішення виконкому Новоселицької сільської ради № 6 від 11.03.1974 р. покійний ОСОБА_3 прийняв в експлуатацію житловий будинок № 8 по вул. Підгорна в с. Нересниця.

Довідками Новоселицької сільської ради № 1876 від 02.10.2015 р. та № 1977 від 23.10.2015 р. стверджено, що згідно запису в погосподарській книзі, особовий рахунок № 498 по вул. Підгорна, 10, в с. Нересниця, знаходиться житловий будинок померлого ОСОБА_3, який був побудований у 1974 році та до перенумерації мав № 8.

Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5 і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у судовому засіданні, встановлено, що будинок № 10 (8) по вул. Підгорна в с. Новоселиця у відповідності до діючого на той час законодавства належав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві приватної власності.

Факт родинних відносин позивачки із спадкодавцями підтверджується свідоцтвом про народження за актовим № 56 від 08.09.1979 р.

Відповідно до свідоцтва про шлюб за актовим записом № 8 від 25.01.2007 р. між нею та ОСОБА_5 25.01.2015 р. було зареєстровано шлюбу у виконкомі Нересницької сільської ради.

12.06.2015 р. Тячівським РПТІ на імя позивачки виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 10 по вул. Підгорна в с. Нересниця, який складається: з коридору загальною площею 4.60 м.кв., комори 3.70 м.кв., кухні-їдальні 8.70 м.кв., житлової кімнати 17.20 м.кв. та житлової кімнати 15.90 м.кв.

Із зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд інвентаризаційна вартість спадкового будинку складає 92235 грв.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно п. 1 заповіту ОСОБА_3 від 21.06.2013 р. все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що йому буде належати на день смерті і на що він, згідно з законом буде мати право, заповідає у власність ОСОБА_2

Даний заповіт не відмінений і не скасований.

08.07.2015 р. ОСОБА_2 звернулася в Тячівську держнотконтору про прийняття спадщини із заявою.

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З листа Тячівської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_3, який помер 19.03.2015 р., свідоцтво про право на спадщину на користь ОСОБА_2, видати неможливо у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно, зареєстрованих у встановленому законом порядку (а.с. 32).

Станом на 20.10.2015 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні будь-які відомості щодо будинку № 10 по вул. Підгорна в с. Нересниця Тячівського району.

Отже, виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок у нотаріальному порядку.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин, враховуючи, що будинок був зареєстрований у погосподарській книзі за спадкодавцем, що на момент його будівництва (1974 рік) прирівнювалося до його реєстрації, ОСОБА_2 являється спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_3, цивільна правоздатність якого припинилася, прийняла спадщину шляхом подання заяви у нотаріальну контору, в померлого відсутні правовстановлюючі документи на належний йому житловий будинок, які б дозволяли нотаріусу видати свідоцтво про спадщину, що перешкоджає позивачці оформити право власності на спадкове нерухоме майно через нотаріальну контору, то суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на будинок.

Судові витрати слід покласти на позивачку.

За таких обставин керуючись ст.ст. 209, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216, 1217, 1223, 1297 ЦК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю. Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок з надвірними спорудами № 10 по вул. Підгорна в с. Нересниця, Тячівського району Закарпатської області, в цілому.

Судові витрати покласти на позивачку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.