АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому, з урахуванням уточнень, просили стягнути з останнього 30 900 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, франшизу в розмірі 1 000 грн., витрати на переоформлення автомобіля 792, 38 грн., вартість пошкодженого планшету 680 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн. на користь ОСОБА_3 та 18 000 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди і 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди - на користь ОСОБА_4, а також витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн..

В обгрунтування позову зазначали, що з вини відповідача 27.10.2013 року сталася ДТП, внаслідок якої і були завдані зазначені збитки. Страхове відшкодування виплачене у межах ліміту та склало 55 000 грн., а сплата інших витрат лежить на відповідачеві.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.04.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 472, 38 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 500 грн., 730,80 грн. судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 18 000 грн. збитків. В іншій частині позову відмовлено.

Справа № 757/9045/14-ц
Апеляційне провадження № 22-ц-796/7566/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині стягнення з нього 18 000 грн. упущеної вигоди, витрат на правову допомогу та судового збору ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду в цій частині та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків в розмірі 18 000 грн., а також скасувати рішення про стягнення витрат на правову допомогу та часткове стягнення судового збору. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що збитки у вигляді упущеної вигоди, яких ніби - то зазнала ОСОБА_4 не знаходяться у причинному зв`язку з його діями. Доказів про те, що ОСОБА_4 перебувала як пасажир у автомобілі на час ДТП матеріали справи не містять. Витрати на правову допомогу вважає завищеними та внесення таких коштів не підтверджено платіжними документами.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7, який є також представником ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.10.2013 року по вул. Столичне шосе у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «Geely» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Mercedes Benz» д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1., внаслідок якої автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Згідно висновку експертного дослідження № 699/13 від 01.10.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Geely» д.н. НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_3 складає 46 255,78 грн.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.11.2013 року ОСОБА_1. визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На час ДТП ОСОБА_1 мав поліс НОМЕР_3 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до цього полісу, виданого ПрАТ «СК «Україна» ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн. та відповідач повідомив страховика про страховий випадок.

На час ДТП автомобіль «Geely» д.н. НОМЕР_1 був застрахований за договором добровільного добровільного страхування наземного транспорту, який укладено між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та ОСОБА_3 та останньому виплачено страхове відшкодування у розмірі 55 000 грн.

ОСОБА_4 у зв`язку з пошкодженням автомобіля не була прийнята на роботу до ТОВ «Компанія «Металобуд», чим зазнала збитків у вигляді не отриманої заробітної плати у розмірі 18 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення упущеної вигоди на користь ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що такі збитки завдані з вини відповідача. Стягуючи витрати на правову допомогу суд послався на те, що такі витрати підтверджені документально.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не в повній мірі відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Так, згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Як на підставу позовних вимог про стягнення упущеної вигоди ОСОБА_4 посилалася на те, що мала намір влаштуватися на роботу до ТОВ «Компанія Металбуд» на вакантну посаду експедитора із заробітною платою 4 500 грн. на місяць та за умови наявності у неї автомобіля. Через пошкодження автомобіля, який не підлягає відновленню у працевлаштуванні їй було відмовлено та на посаду експедитора призначено іншу особу.

У підтвердження зазначених обставин ОСОБА_4 надала довідку, видану ТОВ Компанія Металобуд» від 15.01.2014 року, у якій зазначено, що вона пройшла співбесіду на вакантну посаду експедитора, та що у працевлаштуванні їй відмовлено через відсутність автомобіля (а.с. 89 т. 1).

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 213 цього ж Кодексу рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Власником автомобіля «Geely» д.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_4 мала право користування зазначеним автомобілем. Також відсутні докази про те, що остання у період, за який стягнуто неотриману заробітну плату не мала іншого місця роботи тощо.

За відсутністю зазначених доказів колегія суддів вважає висновки суду про те, що дії відповідача знаходяться у причинному зв`язку з відмовою ТОВ Компанія Металобуд» у працевлаштуванні ОСОБА_4 на роботу зроблені на припущеннях. Відтак рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір таких витрат не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до журналів судового засідання загальний час участі особи, що надавала правову допомогу позивачу ОСОБА_3 складає 2 години.

Відповідно до акту прийому передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги та розрахунку витрат на правову допомогу така допомога, крім участі у судових засіданнях, полягала у правовому аналізі нормативно - правових актів та документації, сприянні у вирішенні спору у досудовому порядку, складання позовної заяви та інших документів, на що було витрачено 11 годин.

Мінімальна заробітна плата на час ухвалення рішення складала 1218 грн.

Таким чином граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу складає 6333,60 грн. (1218 * 40 % *13 годин).

ОСОБА_3 сплатив за надання правової допомоги 5 000 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с. 225 т.1) та про що зазначено у акті прийому передачі наданих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що загальна ціна позову ОСОБА_3 складала 73 372,38 грн., а задоволено його позовні вимоги на загальну суму 3 972,38 грн., що становить 5,41 % від ціни позову, то витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог складають 342,65 грн. (6 333,60 грн.* 5,41 %).

Суд першої інстанції не врахував положення вищезазначених норм та помилково стягнув витрати на правову допомогу у повному розмірі. Суд також у повному розмірі стягнув судовий збір.

Судовий збір виходячи із розміру задоволених позовних вимог складає 243,60 грн. - вимог майнового характеру та 243,60 грн. - з вимог немайнового характеру, що разом складає 487,20 грн.

Оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, а суд першої інстанції вирішив питання про розподіл судових витрат з порушенням норм процесуального права рішення суду в цій частині підлягає зміні із зменшенням розміру судових витрат, які підлягають стягненню.

Рішення суду в частині стягнення сум в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_3 та в частині відмови у задоволенні частини позовних вимог не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судового збору та витрат на правову допомогу змінити зменшивши розмір судового збору до 487,20 грн., витрат на правову допомогу до 342,65 грн.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 матеріальних збитків скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді