Справа №463/4565/15-ц
Провадження №4-с/463/71/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представника скаржника ОСОБА_2

державного виконавця Пивовар Р.І.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, -

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 в частині винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі судового наказу №463/410/15-ц від 02.02.2015 року, та скасувати вказану постанову. Просить зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження на підставі судового наказу.

Скаргу мотивує тим, що підставо для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження державним виконавцем було зазначено невідповідність його вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутність ІПН боржників. В той же час, вважає, що такі дії державного виконавця є незаконними, оскільки судовий наказ відповідає вимогам ч.2 ст. 103 ЦПК України, перелік якої не містить обовязку щодо вказання ІПН боржника. Крім цього процедура розгляду судом заяв про видачу судового наказу є скороченою, не передбачає можливості залучення до участі у розгляді боржників, а відтак просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу з аналогічних мотивів.

Державний виконавець в судовому засіданні відносно скарги заперечив, вважає, що судовий наказ від 02.02.2015 року, представлений скаржником до виконання, як різновид виконавчого документу не відповідав вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», в частині відсутності у ньому відомостей про ІПН боржників. Вказані обставини позбавляли в подальшому його можливості виконувати судове рішення, а відтак вважає скаргу безпідставною, а винесену ним постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження законною.

Заслухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи, суд скаргу задовольняє з таких підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що за заявою ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» 02 лютого 2015 року Личаківським районним судом м. Львова було видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за фактично надані послуги по газопостачанню квартири АДРЕСА_1 в сумі 871,19 грн. 16 коп. та судових витрат у сумі 121 грн. 80 коп. (а.с.5)

Постановою державного виконавця Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 08 червня 2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного судового наказу, з тих підстав, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме, у ньому відсутній ідентифікаційний номер боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 103 ЦПК України судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання.

Дійсно вимоги до змісту виконавчого листа встановлені ч. 1 ст. 18 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження», якою передбачено, що у виконавчому листі потрібно зазначати індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Крім того, відповідно до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Також, згідно ч. 2 ст. 102 ЦПК України суддя видає судовий наказ без проведення судового засідання і виклику стягувача і боржника.

Однак, відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець на ці обставини не звернув уваги, зокрема на визначену ч.2 ст.102 ЦПК України скорочену судову процедуру розгляду заяв про видачу судового наказу без виклику сторін, а також не врахував, що стягувачу заборонено отримувати дані про особу боржника, які носять конфіденційний характер без згоди самого боржника, в той час, як він наділений повноваженнями відповідну інформацію витребувати самостійно в ході виконання рішення суду.

А тому постанова державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження з цих підстав є незаконною.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України висловленої у постановах постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України: від 21 травня 2014 р. у справі № 6-45цс14; від 25 червня 2014 р. у справі № 6-62цс14 (яка у відповідності до положень ст. 360-7 ЦПК України підлягає врахуванню судами при вирішенні однотипних справ), про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи наведене суд вважає, що скаргу слід задоволити в повному обсязі.

При цьому суд вважає, що строк звернення до суду скаржником не пропущений, оскільки в ході судового розгляду сам державний виконавець визнав, що постанову від 08.06.2015 року було направлено та вручено стягувачу 25.08.2015 року.

Керуючись ст.386, 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

визнати неправомірними дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 в частині винесення постанови від 08.06.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі судового наказу №463/410/15-ц від 02.02.2015 року.

Скасувати постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 08.06.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі судового наказу №463/410/15-ц від 02.02.2015 року.

Зобовязати державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 вирішити питання про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу №463/410/15-ц від 02.02.2015 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ч.2 ст.294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.