Справа №590/1064/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Воловик Г. М.
Номер провадження 22-ц/788/131/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Криворотенка В. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 05 грудня 2014 року про залишення без розгляду його скарги на постанови Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Сумської області про закінчення виконавчих проваджень № 02-42/5769/3, 02-43/5765/3 від 30 вересня 2013 року, заінтересована особа: Ямпільське дочірнє агролісогосподарське підприємство «Ямпільський агролісгосп»

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп»

про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 05 грудня 2014 року скарга ОСОБА_3 залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою скаргу задовольнити, судові витрати покласти на відповідача. При цьому не погоджується з висновком суду про неповажність пропуску ним строку оскарження постанов державного виконавця. Вважає, що строк оскарження він пропустив з незалежних від нього причин.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Сумської області Шамрова М.С., пояснення представників Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» Кандюкова Г.Г., Сергеєвої С.А., які заперечують проти апеляційної скарги, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції керувався положеннями ст.385 ЦПК України та виходив з того, що ОСОБА_3 знав про порушення свого права, а саме про наявність постанов про закінчення виконавчих проваджень 01 жовтня 2014 року та не скористався правом на подачу скарги в десятиденний строк, пропустив строк оскарження без поважної причини.

Колегія суддів знаходить висновок суду законним та обгрунтованим.

29 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанови державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень ВП №39997618, ВП №39997358 від 30 вересня 2013 року про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Просив їх скасувати, оскільки він їх отримав 20 жовтня 2014 року і вважав, що зазначені виконавчі провадження виконані не повністю, оскільки він був поновлений не на тій посаді, з якої був звільнений і отримав середній заробіток за час вимушеного прогулу в меншій сумі, ніж та, яка зазначена в рішенні суду. Вказував на те, що постанови про закінчення виконавчих проваджень після їх прийняття виконавча служба йому не направляла і він їх не отримував, а отримав лише на його прохання 20 жовтня 2014 року, а тому вважав, що строк на звернення до суду щодо їх оскарження він не пропустив.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 26 вересня 2013 року ОСОБА_3 поновлений на роботі на посаді інженера з техніки безпеки та охорони праці Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп», також стягнуто з Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4 545,56 грн. Відповідно до ст.367 ЦПК України зазначене рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 2 272,78 грн. на його користь підлягало негайному виконанню.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 27 вересня 2013 року про прийняття до виконавчого провадження виконавчого листа про поновлення його на роботі, того ж дня, 27 вересня 2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Сумської області було відкрите виконавче провадження ВП №39997358 ( а.с.18).

За заявою ОСОБА_3 від 27.09.2013 року про прийняття до виконавчого провадження виконавчого листа про стягнення з Ямпільського ДАП «Ямпільський агролісгосп» на користь ОСОБА_3 2 272,78 грн., того ж дня було відкрите виконавче провадження ВП №39997618 (а.с.8).

Після отримання наказу з Ямпільського ДАП «Ямпільський агролісгосп» про виплату ОСОБА_3 вищевказаної суми коштів, 30 вересня 2013 року дане виконавче провадження було закінчено в зв'язку з його виконанням (а.с.15).

01 жовтня 2013 року ОСОБА_3 державному виконавцю надав заяву про те, що середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2272,78 грн. він отримав, претензій до державного виконавця він не має (а.с.12).

Наказом Ямпільського дочірнього агролісогосподарського підприємства «Ямпільський агролісгосп» від 27 вересня 2013 року №292 ОСОБА_3 був поновлений на роботі на посаді інженера з охорони праці з 30 вересня 2013 року. На підставі вказаного вище наказу, 30 вересня 2013 року державним виконавцем був складений акт про поновлення ОСОБА_3 на посаді інженера з техніки безпеки та охорони праці Ямпільського ДАП «Ямпільський агролісгосп» та винесена постанова про закінчення виконавчого провадження в зв'язку з його виконанням, відповідно до ст.49 ч.1 п.8 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.23).

30 вересня 2013 року державним виконавцем вищевказані постанови про закінчення виконавчих проваджень були направлені ОСОБА_3 простим листом (книга реєстрації вихідної кореспонденції, а.с.59), що відповідає положенням ч.3 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої копія постанови про закінчення виконавчого провадження у триденний строк надсилається сторонам та ст. 31 Закону, згідно якої копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Крім того, виконавчі листи та постанови про закінчення виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_3 були направлені та 14 жовтня 2013 року були отримані Ямпільським районним судом Сумської області, як виконані.

Після поновлення на роботі в примусовому порядку, через органи державної виконавчої служби, про що ОСОБА_3 достовірно було відомо, він знову був звільнений з посади з 01 жовтня 2013 року, з чим не погодився та повторно звернувся до суду з позовною заявою про поновлення його на посаді інженера з охорони праці та техніки безпеки зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2013 року ОСОБА_3 вдруге був поновлений на попередній посаді зі стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.118-121).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 лютого 2014 року рішення Ямпільського районного суду від 10 грудня 2013 року скасоване та визнана мирова угода між ОСОБА_3 та Ямпільським ДАП «Ямпільський агролісгосп», за якою ОСОБА_3 вважався звільненим з займаної посади за угодою сторін, відповідно до ст.36 п.1 КЗпП України з 01 жовтня 2013 року з виплатою йому 6 340,39 грн. Провадження в справі було закрите (а.с.122-125).

У суді апеляційної інстанції представники відповідача та третьої особи пояснили про те, що під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій з приводу повторного незаконного звільнення з роботи ОСОБА_3 оглядалось виконавче провадження, у рамках якого виносились оспорювані постанови про закінчення виконавчих проваджень від 30 вересня 2013 року. Особисто ОСОБА_3 був присутнім у судових засіданнях, теж знайомився з матеріалами виконавчих проваджень, в тому числі і з постановами про закінчення виконавчих проваджень. Тобто, про наявність постанов ОСОБА_3 знав у грудні 2013 року, у січні 2014 року, під час судових засідань.

Крім того, 22 вересня 2014 року ОСОБА_3 подав до Ямпільського райсуду заяву про видачу виконавчих листів у справі про перше поновлення його на роботі, тобто, він знав про те, що виконавчі листи знаходяться у суді у зв'язку із закінченням виконавчих проваджень державним виконавцем.

На його звернення 26 вересня 2014 року судом була надіслана відповідь про те, що виконавчі листи про поновлення його на роботі та сплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 2 272,78 грн. були повернуті до суду 14 жовтня 2013 року в зв'язку з їх виконанням, крім того в листі судом було зазначено, що постанови про закінчення виконавчих проваджень з вказаних вище питань йому також були направлені державною виконавчою службою Ямпільського районного управління юстиції Сумської області листом 30 вересня 2013 року. Зазначений лист суду ОСОБА_3 отримав 01 жовтня 2014 року, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи (а.с.111). Тобто, з листа суду він ще раз достовірно дізнався про наявність постанов про закінчення виконавчих проваджень.

До суду зі скаргою про скасування постанов державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень ВП № 39997618, ВП № 39997358 від 30 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся 29 жовтня 2014 року; також просив суд поновити строк на оскарження постанов, якщо суд вважав, що цей строк є пропущеним.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає обчислення строку для оскарження постанов про закінчення виконавчого провадження з моменту отримання постанов, а тому, необхідно керуватись ст.385 ч.1 ЦПК України, тобто десятиденний строк підлягає обчисленню з дня, коли особа зізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Матеріали справи з достовірністю свідчать про те, що ОСОБА_3 пропущений строк звернення до суду із скаргою на постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Ним не наведені причини поважності пропуску строку.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, ґрунтуються на законі. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції. Колегія суддів не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

У відповідності до ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1п.1, 313, 314 ч.1п.4, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ямпільського районного суду Сумської області від 05 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: