У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_8 про відновлення меж земельних ділянок, визнання недійсним та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, скасування записів про державну реєстрацію, визнання недійсним та скасування розпоряджень за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 на рішення апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації від 18 жовтня 1996 року № 351 надано згоду для передачі голові фермерського господарства «Обрій» ОСОБА_8 земельної ділянки площею 30,9 га для ведення селянського (фермерського) господарства на землях запасу Півецької сільської Ради народних депутатів.

Розпорядженням Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області від 17 січня 1997 року № 351 вказану земельну ділянку надано ОСОБА_8 в постійне користування.

За згодою ОСОБА_8 та на підставі розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області від 24 червня 2008 року № 489 їм, як членам фермерського господарства «Обрій», надано дозвіл на замовлення технічної документації із землеустрою щодо безоплатної передачі у власність земельних ділянок із земель, наданих в постійне користування фермерському господарству «Обрій» у розмірі земельної ділянки (паю) членів сільськогосподарських підприємств на території Півецької сільської ради за межами населеного пункту.

28 серпня 2009 року розпорядженням Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області № 704 видано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 державні акти від 18 жовтня 2010 року про право власності на земельні ділянки площею по 2,9878 га кожному для ведення фермерського господарства на території Півецької сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Відповідач ОСОБА_7 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 30 вересня 2009 року, виданого згідно розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області від 19 грудня 2007 року № 827, є власником земельної ділянки площею 2,74 га для ведення фермерського господарства на території Півецької сільської ради Кагарлицького району Київської області.

На підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 2,7416 га для ведення фермерського господарства на території Півецької сільської ради Кагарлицького району Київської області, що належала ОСОБА_10 згідно розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області від 20 грудня 2004 року № 670 в межах згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 1 липня 2005 року.

Посилаючись на те, що в державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачів включена частина земельної ділянки, яка була у постійному користуванні ОСОБА_8, а згодом поділена та передана у власність позивачів, чим порушено їх права, просили суд відновити межі їх земельних ділянок, визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки, видані відповідачам, скасувати записи про державну реєстрацію права власності вказаних земельних ділянок, визнати недійсними та скасувати розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації Київської області про затвердження проектів відведення вказаних земельних ділянок відповідачам.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 24 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Скасовано розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації про затвердження проекту відведення земельної ділянки площею 2,73998 га, що розташована: Київська область Кагарлицький район, Швецька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 (в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_7).

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,73998 га, що розташована: Київська область Кагарлицький район, Швецька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_1 та належить ОСОБА_7

Скасовано розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації про затвердження проекту відведення земельної ділянки площею 2,7416 га, що розташована: Київська область Кагарлицький район, Швецька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2 та належить ОСОБА_6 (в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки ОСОБА_6).

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,7416 га, що розташована: Київська область Кагарлицький район, Щвецька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2 та належить ОСОБА_6

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_9 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Встановивши порушення права землекористування позивачів та неможливість встановлення (відновлення) в натурі меж земельних ділянок у зв'язку з відсутністю документації та вирішення між сторонами спору в добровільному порядку, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про скасування розпорядження Кагарлицької районної державної адміністрації про затвердження проекту відведення земельних ділянок та визнання недійсними державних актів про право власності відповідачів на земельні ділянки.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_9 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Гвоздик П.О. Іваненко Ю.Г.