Справа № 201/7472/15-ц
Провадження № 2/201/2264/2015
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України )

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Ходаківського М.П.,

при секретарі Поддєлковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що на підставі свідоцтва про право на житло від 03.11.1998, є власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2, що фактично у ній не мешкає, його місце проживання позивачу невідоме, втім вона несе у звязку з цим невиправдані додаткові витрати, повязані з утриманням вказаного жилого приміщення, що порушує її право власності. На підставі викладеного просила суд усунути їй перешкоди у користуванні квартирою № 674 у будинку № 12 по проспекту Героїв у м. Дніпропетровську, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у даній квартирі.

Представник позивача надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 45).

Відповідач до суду не зявився про день та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення кореспонденції за місцем проживання та публікації оголошення у пресі (а.с. 47), що є підставою для вирішення справи без його участі у заочному порядку.

Третя особа головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання свого представника не направив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 46).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.11.1998 (а.с. 7).

У цій квартирі з 07.04.2003 зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідною довідкою № 8824 від 27.03.2015 (а.с. 12), який останні 4 роки у ній фактично не мешкає, квартирну плату не вносить і комунальні послуги не сплачує.

Оскільки у квартирі зареєстрований відповідач, але фактично у ній не проживає, що встановлено актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 25 лютого 2014 року, позивач не має можливості вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном як це передбачено ст.ст.316, 319 ЦК України.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так, відповідно до ст. 383 ЦК України власник жилого приміщення має право використовувати його для власного проживання, проживання членів його сімї та інших осіб, для яких ст. 162 ЖК України визначені правила, що регулюють відносини найму жилого приміщення.

Виходячи з фактичних обставин справи та змісту зазначеної норми закону суд доходить висновку про те, що відповідач не є членом сімї позивача у розумінні житлового законодавства, а отже існуючі між ними правовідносини за своєю правовою природою є відносинами найму жилого приміщення приватного житлового фонду.

Оскільки згідно ст. 163 ЖК України у випадку тимчасової відсутності наймачів жиле приміщення даної категорії зберігається за ними виключно з підстав та на строки, встановлені п.п. 1, 5 ст. 71 ЖК України, ознак яких у спірних правовідносинах не вбачається, встановлений судом факт не проживання відповідача у спірній квартирі є підставою для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 383 ЦК України, ст. ст. 64, 71, 156, 163 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою № 674 у будинку № 12 по проспекту Героїв у м. Дніпропетровську шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.П. Ходаківський