Справа № 199/2817/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

19 січня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

за участю секретаря Голубніченко В.О.,

за участі представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 01 липня 2012 року в м. Дніпропетровську відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем „ВАЗ 217030", державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_3, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „ХЮНДАЙ", державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, який йому належить на праві власності.

Данні обставини встановлені та підтверджуються постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2012 року про притягнення відповідача ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення.

25 квітня 2012 року між ПАТ «СК ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №АВ/6841934, відповідно до умов якого „ВАЗ 217030", державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_3, був застрахований від ризику автоаварії. У відповідності до умов даного договору, позивач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.

Відповідно до звіту № 09/07/12 від 09.07.2012 вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля складає 11 107,90 грн.

Оскільки на момент ДТП автомобіль Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований за договором майнового страхування в ПрАТ СК «Дніпромед», остання після сплати страхового відшкодування звернулося до ПрАТ СК «ВУСО». 01.12.2012 між страховими компаніями було укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог. Сума страхового відшкодування була розрахована ПрАТ СК «ВУСО» у відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування», ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі звернення ПрАТ СК «Дніпромед» від 31.08.2012 та страхового акту №4576/1-24 від 01.12.2012. Факт зазначеного зарахування зустрічних вимог підтверджується договором від 01.12.2012.

Згідно висновку № 575149 від 06.11.2012 сума страхового відшкодування складає 9 450 грн. 45 коп.

У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачено ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 10 450 грн. 45 коп. та за мінусом 1000 00 грн. франшиза сума складає 9 450,45 грн. Оскільки до теперішнього часу страхувальник не повідомив страховика про страховий випадок, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на їх користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 450,45 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2014 року позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі (а.с.74-76).

Ухвалою суду від 14 листопада 2014 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2014 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с.106).

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву у якій зазначив що просить розглядати справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Крім іншого позивачем до суду надано додаткові пояснення щодо позовних вимог а обґрунтування позову.

Представники відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_1, ОСОБА_2, у судовому засіданні проти позову заперечували та просили суд відмовити позивачу у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщеній належним чином, підтвердження поважності причин неявки в судове засідання не надав, не скористався правом надання заперечень проти позову та доказів на підтвердження цих заперечень.

Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Крім того, ст. 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів

Суд, вислухавши представників відповідача, вивчивши додаткові пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 01 липня 2012 року в м. Дніпропетровську відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем „ВАЗ 217030", державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_3, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „ХЮНДАЙ", державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5, який йому належить на праві власності.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 серпня 2012 року відповідача ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення. Дана постанова ніким не оскаржувалася та набрала чинності (а.с.11).

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Автомобіль „ВАЗ 217030", державний номерний знак НОМЕР_1, який на праві власності належить ОСОБА_3 та внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події зазнав механічних пошкоджень, застраховано в Приватному акціонерному товаристві «СК «ВУСО», на підставі Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 25 квітня 2012 року укладеного з ОСОБА_3.

Оскільки на момент ДТП автомобіль Хюндай, державний номерний знак НОМЕР_2 був застрахований за договором майнового страхування в ПрАТ СК «Дніпромед», остання після сплати страхового відшкодування звернулося до ПрАТ СК «ВУСО».

01.12.2012 між страховими компаніями було укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог. Сума страхового відшкодування була розрахована ПрАТ СК «ВУСО» у відповідності до ст. 25 Закону України «Про страхування», ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на підставі звернення ПрАТ СК «Дніпромед» від 31.08.2012 та страхового акту №4576/1-24 від 01.12.2012. Факт зазначеного зарахування зустрічних вимог підтверджується договором від 01.12.2012 (а.с.22).

Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарно вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівний частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Згідно висновку № 575149 від 06.11.2012 сума страхового відшкодування складає 9 450,45 грн.

У відповідності до вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем виплачене ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 10 450 грн. 45 коп. з урахуванням 1 000,00 грн. франшизи.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінка майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Ст.ст. 1187, 1188 ЦК України та роз'ясненнями наданими в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців підвищеної небезпеки з вини іншого - відшкодовується винним.

Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах сплаченої суми в розмірі 9 450 грн. 45 коп., перейшло право вимоги, яке ОСОБА_5 на підставі ст.ст.1187, 1188 ЦК України, мав до відповідачів.

Відповідно до вимог п. ґ ч.38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно ч. 33-1.1 ст.33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода відбулася 01 липня 2012 року, ОСОБА_4 повідомив ПрАТ «СК «ВУСО» про настання страхового випадку у передбачений п.331.1. ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк, а саме протягом семи робочих днів, а саме 04 липня 2012 року, що підтверджується наданою квитанцією від 04.07.2012, наявною в матеріалах справи.

Таким чином, оскільки відповідачем ОСОБА_4 виконані умови чинного законодавства щодо повідомлення страхової компанії про страховий випадок, тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.88 ЦПК України cудові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Приватному акціонерному товариству «СК «ВУСО» у задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

З повним текстом рішення суду сторони можуть ознайомитися 23 січня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин видати учасникам процесу негайно після його проголошення.

Суддя О.Б.Подорець