Справа № 487/1292/15-ц
Провадження № 2/487/1122/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26.05.2015 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що 18.02.2014 року між 16-17 год. знаходилась біля будинку АДРЕСА_1, чекала своїх знайомих. В цей час з будинку АДРЕСА_1 вийшла громадянка ОСОБА_2 підійшла до ОСОБА_3 і почала висловлюватися нецензурною лайкою в його адресу, при цьому погрожувала фізичною розправою. Вона (позивач) підійшла на зустріч і намагалась заспокоїти ОСОБА_2, але остання почала в її адресу висловлюватися нецензурною лайкою, при цьому розповсюджувала недостовірну інформацію про те, що вона (позивач) психічно хвора і її місце у психіатричній лікарні, п'яниця, жидівка порхата.

Зазначеними діями ОСОБА_2 принизила її честь та гідність, а також завдала моральних страждань, які виразилися в підвищенні тиску, безсонні та нервовому зриві. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд, ухвалити рішення, яким визнати вищезазначені відомості, розповсюдженні про неї ОСОБА_2, такими, що порочать її честь та гідність; зобов'язати ОСОБА_2 спростувати дані відомості, ставши біля будинку АДРЕСА_1 та голосно проговоривши дані відомості навпаки, а також стягнути з відповідачки на її користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач та її представник не з'явились, про день слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст.3,28 Конституції України).

Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь - якими засобами не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Положеннями ч.1 ст.297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Згідно ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, передбачений главою 3 цього Кодексу.

Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Як роз'яснено у п.п.15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.

У справі зазначеної категорії, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Негативною слід вважати інформацію, в який стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, внаслідок яких 18.02.2014 року ОСОБА_2 прилюдно висловлювалася в адресу ОСОБА_1 в тому числі і нецензурною лайкою, чим принизила її честь та гідність, що підтверджені зокрема заявою ОСОБА_3 до Заводського районного відділу ММУ УМВС України в Миколаївській області від 18.02.2014 року.

Як вбачається з роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.02.2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

З позову ОСОБА_1, вбачається, що обґрунтовуючи свій позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивачка посилалася саме на приниження її честі та гідності, вказуючи, що відповідачка її образила та прилюдно принизила, висловлюючись на її адресу брудними, непристойними, нецензурними словами, на які вона, не заслуговує.

З урахуванням роз'яснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами і доповненнями) та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією для відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 порушенням її немайнового права з боку ОСОБА_2 є 500 грн.

При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ОСОБА_2 вчинити певні дії, оскільки це суперечить ст. 19 Конституції України, а також такий спосіб захисту порушеного немайнового права не передбачений діючим законодавством.

До того ж, відповідно до роз'яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

А тому суд приходить до висновку, що визнання образливих та принизливих висловлювань на адресу ОСОБА_1, що мали місце 18.02.2014 року, такими, що принижують її честь і гідність, а також відшкодування моральної шкоди, буде еквівалентним способом захисту порушеного особистого немайнового права позивача.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-8, 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати, поширені ОСОБА_2 18.02.2014 року відомості про ОСОБА_1 такими, що принижують честь та гідність ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної силу через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В.Андрощук