Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/981/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

28.08.15 Придніпровський районний суд м. Черкаси

В складі: головуючого - судді Колода Л.Д.

При секретарі: Гладченко І.М.

З участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним ,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він проживає та є власником 1/2 частини квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Разом з ним за вказаною адресою весь вік проживала його нині покійна мати ОСОБА_6, яка була власником іншої 1/2 частини вищезазначеної квартири. ОСОБА_6 померла 05.03.2013 року, після її смерті відкрилася спадщина на її частину спільної квартири, в якій позивач та мати спільно прожили. Позивач прийняв спадщину за померлою, шляхом вступу у фактичне володіння майном.

Пізніше йому стало відомо, що другою Черкаською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа, в межах якої було видано свідоцтво про право на спадщину № 1-1249 від 06.11.2013 року відповідно до якого 1/2 частина квартири, яка належала його матері, переходить у власність відповідачу ОСОБА_5

Позивач вважає, що даний факт являється абсолютно протиправним та повністю порушує його законні права та інтереси з наступних мотивів. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На момент смерті матері офіційним та фактичним місцем реєстрації та проживання позивача, є і продовжує бути до цього часу вище вказана квартира, що підтверджується довідкою № 247 від 22.01.2015 року виданою КП "Придніпровська служба утримання будинків" Черкаської міської ради, а від так з огляду на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Посилаючись на ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач вважає, що йому як законному спадкоємцю першої черги повинна належати 1/2 частина зазначеної квартири, яка до цього належала моїй покійній матері. Крім цього оскільки позивач є непрацездатним сином покійної ОСОБА_6, та відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка в спадщині), йому приходиться як мінімум 1/4 обов'язкова частка квартири, що належала покійній матері. Сутність права на обов'язкову частку полягає в тому, що на користь вищевказаних осіб відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту.

Тому позивач вважає, що відповідач не мала права отримувати свідоцтво про право на спадщину, а саме на 1/2 частину житлової квартири, яка належала покійній матері, оскільки позивач також прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та беззаперечно має право, як мінімум, обов'язкову частку у вищезазначеній спадщині як непрацездатний син спадкодавця.

Відповідно до всього вищезазначеного, посилаючись на ст. 1301 ЦК України в якій зазначається, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, оскаржуване свідоцтво про право на спадщину № 1-1249 від 06.11.2013 року видане другою Черкаською державною нотаріальною конторою, повинно бути визнано повністю недійсним.

В зв»язку з цим позивач просить постановити рішення, яким визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину № 1 1249 від 06.11.2013 року, видане другою Черкаською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4. Судові витрати покласти на ОСОБА_5

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив позови задовольнити, з підстав, вказаних в позовній заяві, судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача та пояснив, що позивач із заявою про прийняття спадщини або обов»язкової долі в спадщині до нотаріуса не звертався, значно пізніше дізнався, що відповідач отримала належну покійній матері частину квартири по заповіту. Вважає, що заповіт повинен бути визнаний недійсним повністю, так як законом не передбачено визначання заповіту частково недійсним. .

Представник відповідача ОСОБА_5 по довіреності ОСОБА_7 в судовому засіданні позов визнала та просила в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_2 в судовому засідання позов не визнала, просила в позові відмовити та пояснила, що позивачем не надано суду доказів того, що він та покійна ОСОБА_6 спільно проживали і після її смерті позивач вступив в фактичне володіння спадковим майном. Крім цього позивачем порушено порядок звернення за отриманням спадкового майна в 6-місячний термін з дня відкриття спадщини він заяву до нотконтори не подав, питання про поновлення чи продовження строку на прийняття спадщини перед судом не ставить. До суду звернувся про визнання заповіту недійсним через майже 2 роки з дня відкриття спадщини. Також при житті ОСОБА_6, позивач та покійна спільно не проживали, ОСОБА_6 неодноразово зверталася до суду із позовами про виселення позивача та його дружини з квартири, також позивач не розуміє, чи навіть не знає ту обставину, що йому в квартирі належить 41/100 квартири, а покійні матері 59/100. Згідно рішення виконавчого комітету Придніпровської районної ради м. Черкаси №399 від 04.11.1997 року на ім.»я позивача ОСОБА_3 та його покійно матері відкрито окремі особові рахунки на кімнату, площею 12,3 кв.в., та на кімнату 17,2 кв.м. відповідно. Тому просила в позові відмовити.

Суд , заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи , в результаті повного , обєктивного та всебічного їх дослідження вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2014 року померла ОСОБА_6 ( свідоцтво про смерть серія І-СР №210580). Після її смерті відкрилася спадщина на 59/100 частин квартири № 59, розташованої в будинку № 156/1 в м.Черкаси та грошові вклади в АТ «Ощадбанк» та АТ «ОСОБА_9 МКБ» м.Київ. Згідно заповіту від 19 січня 2005 року покійна ОСОБА_6 все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося заповіла ОСОБА_4 та ОСОБА_5. ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовився на користь засінець О.В.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори , зареєстрованого в реєстрі №1-1248 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є ОСОБА_4 та вказано, що спадкове майно складається з права власності на 59/100 частин квартири № 59, розташованої в будинку № 156/1 в м.Черкаси. Також згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори , зареєстрованого в реєстрі №1-1250 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна є ОСОБА_4 та вказано, що спадкове майно складається з грошових вкладів в АТ «Ощадбанк» та АТ «ОСОБА_9 МКБ» м.Київ.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач із заявою про прийняття спадщини до нотконтори не звертався.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільною судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 16 вказаного кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів з приводу порушення його прав.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 які пояснили, що позивач із покійною ОСОБА_6 не проживав, спільне господарство не вів, переїхав проживати до своєї дружини , належну йому кімната буда замкнена на навісний замок . Особові рахунки були відкриті окремо на позивача та покійну ОСОБА_6 З ОСОБА_6 не проживав і на день смерті в квартирі був відсутній, всі обов»язки по похованню виконувала ОСОБА_13

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , якщо той із спадкоємців, хто має право на обов»язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї.

Суд вважає, що поскільки позивач із заявою про прийняття спадщини в нотконтору не звертався, із ОСОБА_6 не проживав, то він спадщину не прийняв. А тому у нього відсутні підстави звертатися до суду із даним позовом.

Крім цього позивач заявляє позов про визнання свідоцтва про право на спадщину № 1- 1249 недійсним. Однак судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 нотконторою видавалися свідоцтва під №№ 1-1248 та 1-1250.

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року захист права на обов»язкову частку в спадщині може здійснюватись шляхом пред»явлення вимог про визнання права на обов»язкову частку в спадщині. Позивач таких вимог взагалі не пред»являє. Представнику позивача пропонувалося судом уточнити свої вимоги, однак він наполягав та них вимогах, які вказані в позові, а суд вийти за межі позову не вправі. Тому в позові слід відмовити.

Поскільки відсутні підстави для задоволення позову, то і питання про відшкодування судових витрат суд не вирішує.

На підставі викладеного та керуючись , ст. ст. 10,15,16, 1269,1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 8,10, 11, 60, 212, 213, 215, 223 ЦПК України , суд ,

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: ОСОБА_14