Справа № 569/8607/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Рогозіна С.В.

при секретарі Якимчук І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та визнати право спільної сумісної власності за ОСОБА_1 (замість ОСОБА_6) у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,0530 га в м. Рівне по вул. П. Калнишевського, 20 для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер земельної ділянки :01:024:0167).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 червня 2012 року між ним та ОСОБА_6 був укладений договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 408. Відповідно до умов договору, він безоплатно прийняв в дар квартиру за номером 4 (чотири), що знаходиться у будинку за номером 20 (двадцять), розташованого на вулиці П. Калнишевського у м. Рівне Рівненської області.

13 грудня 2007 року власникам квартир № 4, 5, 6 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 216735, площею 0,0530 га (цільове призначення земельної ділянки; для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд); кадастровий номер земельної ділянки :01:024:0167. Згідно сказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, співвласниками цієї земельної ділянки є: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Посилаючись на ст. 120 Земельного кодексу України вказує, що його право порушено і підлягає захисту шляхом визнання права спільної сумісної власності за ним, у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,0530 га в м. Рівне по вул. П. Калнишевського, 20 для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер земельної ділянки :01:024:0167) в спосіб зазначення у додатку до державного акту на право власності на земельну ділянку у списку співвласників замість ОСОБА_6 - ОСОБА_1.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача заперечили посилаючись на те, що вони фактично є неналежними відповідачами, оскільки права ОСОБА_1 не порушували. Їм невідомо, чому ОСОБА_6 одночасно з даруванням квартири не подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку. В даний час ОСОБА_6 відсутня в Україні, вважають, що суд немає права без волевиявлення ОСОБА_6 позбавити її права власності на земельну ділянку. Просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, в судове засідання не зявились, заперечення на позов не подали, заяв про відкладення розгляду справи не подали. Повідомлення про причини неявки відповідача у суд не надійшло. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 за наявними у справі документами.

Вислухавши пояснення позивача, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15 червня 2012 року між ОСОБА_1, та ОСОБА_6 був укладений договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 407. Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 безоплатно прийняв в дар квартиру за номером 4 (чотири), що знаходиться у будинку за номером 20 (двадцять), розташованого на вулиці П. Калнишевського у м. Рівне Рівненської області.

З дослідженого в судовому засіданні Державного акту на право власності на земельну ділянку, судом встановлено, що 13 грудня 2007 року ОСОБА_4 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 216735, площею 0,0530 га (цільове призначення земельної ділянки; для будівництва та обслуговування частини житлового будинку, господарських будівель та споруд); кадастровий номер земельної ділянки :01:024:0167. Згідно сказаного державного акту на право власності на земельну ділянку, співвласниками цієї земельної ділянки є: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

Як на правову підставу позовних вимог позивач посилається на ч. 1 ст. 120 ЗК України, згідно якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Також посилається на ч. І ст. 377 ЦК України, відповідно до якої, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Суд вважає, що позивач не довів в судовому засіданні свої позовні вимоги.

Згідно п. 6 ст. 120 ЗК України істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні договору дарування квартири від 15 червня 2012 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7, предметом договору є дарування квартири за номером 4 (чотири), що знаходиться у будинку за номером 20 (двадцять), розташованого на вулиці П. Калнишевського у м. Рівне Рівненської області.

Таким чином суд вважає, що ОСОБА_1 отримав дар квартиру, а не частину будинку, оскільки з огляду на п. 6 ст. 120 ЗК України, договір дарування частини будинку без кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на цей об'єкт є неможливим.

Згідно п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача, з підстав наведених в позовній заяві, є недоведеними, а посилання позивача на ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 377 ЦК України є безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 293, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Рогозін