Яготинський районний суд Київської області
РІШЕННЯ Іменем України

Справа № 382/2097/14-ц

Провадження № 2/382/13/15

12 серпня 2015 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

за участю адвокатів Воробей І.В., Воробей Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, в котрій зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Яготинської державної нотаріальної контори 15 липня 1994 року, вона є власником ? частини жилого будинку з надвірними будівлями, в тому числі, сараю та вхідного погребу, які розташовані по АДРЕСА_1 Яготинського району Київської області. Інша половина будинку належить відповідачці. Вказане домоволодіння фактично поділене між ними, зокрема, вона користується приміщеннями 2-1 (кухнею), площею 11,8 кв.м, трьома жилими кімнатами 2-2, 2-3,2-4, площею відповідно 20,1,6,8 та 9,2 кв.м, сараєм вартістю 11 549 грн., погребом з шийкою вартістю 3 900 грн., та убиральнею вартістю 871 грн. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,60 га, з яких: 0,25 га -для будівництва та обслуговування будинку, 0,35 га- для ведення особистого селянського господарства. Дана земельна ділянка відповідно до рішення № 15 Райківщинської сільської ради від 13 липня 1993 року передана ОСОБА_4 у приватну власність, але до цього часу земельна ділянка не приватизована. Враховуючи, що для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд спірного будинку призначена земельна ділянка площею 0,25 га, а їй належить ? частина будинку, то вона має право користуватися половиною цієї земельної ділянки площею 0,125 га. Просила поділити вказаний будинок, виділивши їй прибудову 2-1 (кухню) площею 11,8 кв.м, три жилі кімнати 2-2, 2-3,2-4 площею відповідно 20,1,6,8 та 9,2 кв.м, сарай з прибудовою (В,в) вартістю 12 340 грн., погріб з шийкою вартістю 3 900 грн., та убиральню вартістю 871 грн та визнати за нею право власності на дану частину будинку з господарськими спорудами. Відповідачці виділити решту приміщень в будинку, погріб під будинком вартістю 8 869 грн., сарай Б вартістю 1 810 грн., колодязь вартістю 1 631 грн, припинити право спільної часткової власності на будинок та господарські споруди, встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд , виділивши їй 0,125 га земельної ділянки.

Відповідачка звернулася до суду з зустрічним позовом, в котрому після збільшення позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її син - ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 Яготинського району Київської області. Вона є спадкоємцем за законом першої черги. Іншим спадкоємцем є відповідач. На момент смерті сина і після того у будинку проживала вона, яка фактично прийняла спадщину. Факт її проживання у спірному будинку до і після смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцькими показами та письмовими доказами. Вона, відразу після смерті сина отримала його одяг та речі, продовжувала користувалася будинком та городом, займалася господарством, тобто фактично прийняла спадщину після смерті сина. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За правилами ст. 549 ЦК УРСР визнається, таким що прийняв спадщину спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Для отримання спадщини їй необхідно встановити факт прийняття спадщини нею після смерті сина. Просила в задоволенні позову ОСОБА_3 про поділ майна, що знаходиться у спільній частковій власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити, зустрічний позов задовольнити: встановити факт прийняття нею спадщини після смерті сина ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на ? частину спірного будинку та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 Яготинського району Київської області.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_6 підтримали вимоги позову, а в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Свої вимоги та заперечення обґрунтовували тим, що будинок та господарські споруди фактично поділені з 1979 року, на прохання самої відповідачки, разом з тим, документи про право власності на будинок, де зазначено, які саме кімнати будинку та господарські споруди належать позивачці відсутні. Відповідачка просить визнати за нею право власності на ? частину будинку, стверджуючи, що своїми фактичними діями прийняла спадщину після смерті свого сина, (чоловіка позивачки), померлого у 1994 році, проте на момент смерті у нього залишилося двоє дітей, а його мати не проживала у спірному будинку, не розпоряджалась речами померлого, оскільки її син був одружений, жив окремою сім?єю, та фактично майном померлого розпоряджалась позивачка, як його дружина. Крім цього, відповідачкою пропущений строк позовної давності, оскільки вона знала про наявність свідоцтва про право на спадщину відповідачка знала з моменту його видачі, з 1994 року.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні підтримали вимоги зустрічного позову, а в задоволенні первісного позову просили відмовити. Мотивуючи це тим, що будинок вже поділений між сторонами, та між ними не існує спору з цього приводу. Відповідачка забрала собі після смерті сина його одяг, меблі, господарський інвентар, та таким чином прийняла спадщину. Крім цього, суд не може прийняти до уваги висновки будівельно технічної експертизи, так як експертом не визначена дійсна вартість будинку з врахуванням його зносу, не визначила вартість робіт, які потребуються для переобладнання будинку з одноквартирного у двохквартирний, не встановила чи відповідають такі переобладнання санітарним, пожежним,будівельним нормам, не визначив чи є технічна можливість його переобладнання.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку сторін, дослідивши докази, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Уразі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

В силу п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред"явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

З пояснень свідка ОСОБА_7 даних в судовому засіданні вбачається, що він проживав в с. Райківщина в селі Райківщина приблизно за 500 метрів від будинку ОСОБА_5. До спірного домоволодіння заходив лише пару разів, коли був живий син відповідачки ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_8 він бачив ОСОБА_4 у курточці коричневого кольору, яку раніше носив ОСОБА_5, але скільки часу пройшло з дня його смерті на той момент, сказати не може, а також достовірно не знає хто розпорядився майном померлого, чи позивачки чи відповідачка.

З показів свідка ОСОБА_9, дочки ОСОБА_4, даних в судовому засіданні вбачається, що після смерті ОСОБА_5, відповідачка за первісним позовом взяла його курточку коричневого кольору, дві пари шльопанців, кімнатні тапочки, сокиру, лопату, вила, меблі, а саме, кухонний столик, гардероб, продукти, і все це привезла до неї у будинок, так як періодично там проживала, тобто після смерті свого чоловіка позивачка віддала всі ці речі матері померлого.

З показів свідка ОСОБА_10 даних в судовому засіданні вбачається, що вона товаришувала з ОСОБА_3, приймала участь у похоронах її чоловіка. На момент його смерті у будинку було вже два входи, він проживав разом із дружиною. Після смерті ОСОБА_5 позивачка з 1997 року деякий час проживала разом із відповідачкою на її половині будинку, оскільки син позивачки одружився. Вона перевезла туди свої меблі, в тому числі шафу, які їй на даний час не повернули. ОСОБА_4 - відповідачка по справі складала заповіт на свою половину будинку на внука, а пізніше заповіла своє майно дочці.

З показів свідка ОСОБА_11 даних в судовому засіданні вбачається, що вона дала покази аналогічні показам свідка ОСОБА_10

З показів свідка ОСОБА_12, сина відповідачка ОСОБА_4 даних в судовому засіданні вбачається, що коли його брат ОСОБА_5 одружився, батьки розділити будинок, матір просила сплатити за кімнати кошти, та він компенсував вартість частини будинку, потім зробив собі окремий вхід, побудував сарай, йому залишилися погріб та кухня. Пізніше будинок перекрили також за кошти ОСОБА_5.. ОСОБА_8, а також їх батька хоронила ОСОБА_3 З двадцяти трьох останніх років відповідачка ОСОБА_4 лише близько трьох років проживала у спірному будинку. У матері залишилась шафа, софа, машинка, столик ОСОБА_3, які він особисто перевозив на іншу половину будинку, після одруження сина ОСОБА_3 На момент смерті матір жила у дочки ОСОБА_13, вона ніяких речей після смерті ОСОБА_8 не забирала. Позивачка ОСОБА_3 віддала йому ОСОБА_5 плащ, сусіду ОСОБА_5 віддала деякий одяг. Між родиною були нормальні стосунки, поки позивачка не попросила оформити документи на земельну ділянку біля будинку.

Експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона визначала вартість будинку за допомогою мережі інтернета, шляхом порівняльного підходу, до уваги приймалась вартість аналогічних будинків, розташованих на приближених до об?єкта досліджень територіях. Вартість газопостачання, водопостачання, освітлення, входить до загальної вартості будинку. Огорожа не була зареєстрована у технічному паспорті, тому при розподілі будинку до уваги експертом не приймалась.

З технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 1 липня 2014 року (а.с.6-8) вбачається, що співвласниками будинку за АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , будинок побудований в 1969 році, площа будинку 108,2 кв.м.

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 липня 1994 року (а.с.9) вбачається, що спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 є його дружина- ОСОБА_3. Спадкове майно складається із ? частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Райківщина Яготинського району Київської області.

З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 жовтня 2007 року (а.с.10-11) вбачається, що позов ОСОБА_4 до Райківщинської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок задоволено частково, визнано рішення № 18 виконавчого комітету Райківщинської сільської ради Яготинського району Київської області від 26.07.2007 року в частині видачі свідоцтва про право власності на ? частину будинку на ім?я ОСОБА_3 недійсним, оскільки остання визнала позов, та їй вже було видано свідоцтво про право на спадщину на спірне майно.

Ухвалою колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2008 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Райківщанської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок, (а.с.155-157) встановлено, що позивачка про існування рішення виконкому Райківщинської сільської ради від 4 січня 1979 року про поділ будинку та відкриття окремого погосподарського рахунку ОСОБА_5 знала з часу прийняття вказаного рішення, оскільки воно прийняте за її заявою. У технічному паспорті на будинок від 22 березня 1989 року власниками будинку вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_4. У страхових оціночних листках для страхування будівель за 1989 рік зазначено, що спірний будинок належить ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по половині. У довідці НАСК «Оранта» від 4 жовтня 2007 року зазначено, що страхові платежі за будинок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 здійснювали окремо. Про отримання відповідачкою 17 липня 1994 року свідоцтва про право на спадщину позивачка повинна була дізнатися з часу його видачі, оскільки позивачці було відомо про те, що на ім?я ОСОБА_5 відкритий окремий погосподарський рахунок на половину будинку. З урахуванням наведеного позивачка пропустила трирічний строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про визнання недійсним рішення виконкому Райківщинської сільради від 4 січня 1979 року та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 15 липня 1994 року. Вказані обставини в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

З копії рішення Райківщинської сільської ради № 15 від 13.07.1993 року (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_4 передано безплатно у приватну власність земельну ділянку, яка розташована в с. Райківщина Яготинського району, що була надана їй раніше, загальною площею 0,60 га, в тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд- 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства-0,35 га.

З довідки Райківщинської сільської ради від 05.08.2014 року № 134 (а.с.13) вбачається, що згідно запису по господарських книг Райківщинської сільської ради за № 246-1 ОСОБА_3 належить на праві приватної власності ? частина будинку, сарай та вхідний погреб за адресою: АДРЕСА_1.

З постанови про закриття кримінального провадження від 10 липня 2014 року (а.с.26-28) вбачається, що кримінальне провадження № 0000057 від 29.07.2013 року за заявою ОСОБА_3 закрито, у зв?язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

З архівного витягу з Протоколу № 1 засідання виконавчого комітету Райківщинської сільської ради від 4 січня 1979 року (а.с.35) вбачається, що ОСОБА_4, мешканці с. Райківщина дозволено поділити свій жилий будинок з сином ОСОБА_5 на дві частини по дві кімнати, надано дозвіл на відкриття окремого по господарського номера ОСОБА_5, який проживає в АДРЕСА_1

З довідки Райківщинської сільської ради від 21.11.2014 року № 303 (а.с.43) вбачається, що Райківщинська сільська рада не заперечує проти переобладнання одноквартирний житловий будинок в двохквартирний за адресою: АДРЕСА_1, (відповідь надійшла до внесення змін до ст.. 152 ЖК України).

З копії свідоцтва про народження (а.с.81) вбачається, що ОСОБА_16 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Райківщина Яготинського району Київської області та її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

З копії свідоцтва про народження (а.с.82) вбачається, що ОСОБА_17 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м. Яготин та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

З висновку будівельно-технічної експертизи (а.с.109-137) вбачається, що дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по АДРЕСА_1 Яготинського району Київської області (без врахування вартості земельної ділянки), визначена в рамках порівняльного методичного підходу, в цінах на час проведення дослідження може становити 182410 грн. Провести розділ житлового будинку АДРЕСА_1 Яготинського району Київської області за варіантом, визначеним у другому питанні ухвали суду з дотриманням вимог державних будівельних норм - можливо. Провести розділ вказаного будинку у співвідношенні часток 1/4 та 3/4 можливо з відхиленням від ідеальних часток. До варіантів розподілу будинку наведені варіанти порядку користування земельною ділянкою.

З довідки про народження дитини та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.146-148, 151) вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Лозовий Яр Яготинського району Київської області та його батьками є ОСОБА_18 та ОСОБА_4.

З копії свідоцтва про народження (а.с.150) вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Червоне Яготинськогорайону Київської області та її батьками є ОСОБА_20 та ОСОБА_21.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.150) вбачається, що ОСОБА_18 та ОСОБА_4 уклали шлюб 20 листопада 1949 року в Червонівській сільській раді Яготинського району Київської області та прізвище дружини після реєстрації шлюбу- ОСОБА_4.

З довідки Райківщинської сільської ради Яготинського району Київської області від 21.08.2007 року № 116 (а.с.21-26 справа № 2-435/07) вбачається, що в погосподарській книзі за 1980-1983 роки відкрито два окремі особові рахунки: особовий рахунок 241, власник-ОСОБА_4, син-ОСОБА_19, невістка-ОСОБА_22, син-ОСОБА_23, чоловік-ОСОБА_18, 1/2 частина будинку, рік побудови- 1974 році, сарай - 1959 р., хлів- 1959 р., земля-0,35 га. По особовому рахунку 242власник-ОСОБА_5, дружина-ОСОБА_3, син-ОСОБА_17, дочка-ОСОБА_16, 1/2 частина будинку, рік побудови-1974, сарай-1980 р., земля-0,25 га.

З копії спадкової справи (а.с.88-94 справа № 2-435/07) вбачається, що спадкова справа № 202 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 заведена 22.06.1994 року Яготинською державною нотаріальної конторою Київської області.

З довідки Яготинського районного відділення НАСК "Оранта" (а.с.96 справа № 2-435/07) вбачається, що згідно оціночних листів № 229, № 230 нарахування на сплату страхових платежів проводилось на дві особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є власницею ? частини будинку за АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого нотаріусом Яготинської районної державної нотаріальної контори 15 липня 1994 року, після смерті чоловіка ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Інша половина будинку належить на праві власності ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Райківщанською сільською радою 27 липня 2007 року. Будинок був фактично поділений між відповідачкою ОСОБА_4 та її сином ОСОБА_5 у 1979 році. Після смерті ОСОБА_5 відповідачка ОСОБА_4. матір померлого, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, в управління або володіння майном померлого не вступала, тобто спадщину після померлого не прийняла. Знаючи про видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на ? частину спірного будинку після смерті сина таке свідоцтво не оспорювала, до суду протягом строку позовної давності не звернулась, та в силу ст.. 71 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року пропустила вказаний строк без поважних причин. З технічної документації на будинок (а.с.6-8) видно, що будинок має дві квартири, в яких відокремлене системи опалення, газопостачання, окремі входи, кухні. Переобладнання за висновком будівельно - технічної експертизи будинку з одноквартирного у двохквартирний за існуючим варіантом користування будинком сторонами можливий, не передбачає втручання в несучі конструкції та інженерні системи загального користування , та в силу ст.. 152 ЖК України не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. В силу ст..ст.. 30, 67 ЗК України, що діяв на момент отримання позивачкою свідоцтва про право на спадщину за законом, до позивачки ОСОБА_5, при переході права власності на частину будинку перейшло право на користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель та споруд. Розмір земельної ділянки біля будинку становить 0, 25 га, та згідно висновку будівельно- технічної експерти є можливість встановити порядок користування земельною ділянкою за варіантом запропонованим у додатку № 4. таким чином, суд вважає, що в задоволенні первісного позову є всі підстави, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Дійшовши такого висновку суд приймає до уваги наступне.

Так, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи відповідачки щодо прийняття нею спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки з показів свідка ОСОБА_7 вбачається, що він після смерті ОСОБА_5 у спірному домоволодінні не бував, про те, коли, через який час після смерті, через шість місяців чи більше, він бачив на ОСОБА_4 курточку ОСОБА_5 він не пригадує, про меблі, що знаходяться у будинку відповідачки йому відомо лише з її слів. Покази свідка ОСОБА_9 також не є переконливими, оскільки остання є зацікавленою у результатах розгляду справи, крім того, з її показів витікає, що майно свого сина відповідачка забрала тому, що його віддала позивачка ОСОБА_3, яка і розпорядилась майном померлого. Покази цих свідків також спростовуються показами свідків ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_10, які є послідовними, не суперечливими, а тому у суду немає підстав їм не вірити.

Суд також вважає, що позивачка за зустрічним позовом пропустила строк позовної давності, передбачений ст..71 ЦК Української РСР. Ці обстави встановлені рішенням Яготинського районного суду від 11 жовтня 2007 року, Ухвалою колегії судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2008 року, з котрих вбачається, що про отримання відповідачкою 17 липня 1994 року свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 повинна була дізнатися з часу його видачі, оскільки позивачці було відомо про те, що на ім?я ОСОБА_5 відкритий окремий погосподарський рахунок на половину будинку, а тому пропустила урахуванням наведеного позивачка пропустила трирічний строк позовної давності для звернення до суду з визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 15 липня 1994 року. Дані обставини в силу ст.. 61 ЦПК України не потребують доведення.

Заперечення відповідачки проти первісного позову в тій частині, що переобладнання будинку потребує додатково погодження відповідних служб, спростовується вимогами ст.. 152 ЖК України, а також висновками технічної експертизи, з котрої вбачається, що для переобладнання будинку потрібно лише перенесення перегородки між кімнатами 1-4 та 2-4. Крім цього, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідачки зазначив, що експертизою не встановлена вартість таких переобладнань. На думку суду це ніяким чином не може порушити права відповідачки, оскільки обсяг робіт є незначним, а позивачка просила суд зобов?язання по проведенню таких робіт покласти на неї. Висновки експертизи щодо дійсної вартості будинку у суду також не викликають сумнівів, оскільки під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума , за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Аналогічні роз?яснення містить пункт 6 постанови Пленуму Верховного суду № 7 «про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на будинок». Тому зауваження представника відповідачки стосовно того, що експерт встановила не точну вартість будинку, а «найбільш імовірну» суд не приймає до уваги.

Суд також вважає, що до судових витрат за проведення експертизи необхідно віднести оплату за виготовлення зйомки меж земельної ділянки, за геодезичну зйомку земельної ділянки, у загальному розмірі 1500 грн., оскільки такі документи були замовлені позивачкою після клопотання експерта про надання додаткових документів для проведення експертизи, та дані документи були приєднані до її матеріалів.

Крім цього, позивачка та її представник просили не стягувати на користь позивачки грошову компенсацію вартості її частки.

Керуючись ст. ст. 10,60,79, 88, 209,212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.. 367 ЦК України, ст.. 6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст..549, ст..71 ЦК Української РСР, 152 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою задовольнити.

Поділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями за АДРЕСА_1 Київської області з одноквартирного в двоквартирний.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на окрему квартиру АДРЕСА_1 з наступними приміщеннями: кухня 2-1 площею 11,8 кв.м, житлова кімната 2-2 площею 20,1 кв.м, житлова кімната 2-3 площею 6,8 кв.м, житлова кімната 2-4 площею 9,2 кв.м, а всього по будинку площа приміщень складає 47,9 кв.м. З господарських приміщень виділити та визнати право власності на сарай "В", сарай "в", погріб з шийкою "Г", убиральню "Д", а всього виділити майна на загальну вартість 88953 гривні.

Виділити в користування ОСОБА_3 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 площею 1225 кв.м, що обмежена лініями розподілу, які проходять по точках: 9-10-11-12-13-14-1-23-22-21-20-19-18-17-16-15-9 відповідно до каталогу координат поворотних точок наведеного у таблиці № 1 експертизи.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на окрему квартиру АДРЕСА_1 з наступними приміщеннями: кухня 1-1 площею 6,6 кв.м, коридор 1-2 площею 6,4 кв.м, житлова кімната 1-3 площею 21,5 кв.м, житлова кімната 1-4 площею 11,4 кв.м комора 1-6 площею 3.1 кв.м, східці 1-7 площею 2.2 кв.м., погріб "під А-1", № 1 Ганок, а всього по будинку площа приміщень складає 57,6 кв.м. З господарських споруд виділити та визнати право власності на сарай "Б", колодязь " № 2", а всього виділити майна на загальну вартість 93457 гривень.

Виділити в користування ОСОБА_4 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 площею 1225 кв.м, що обмежена лініями розподілу, які проходять по точках: 2-3-4-5-6-7-8-9-15-16-17-18-19-20-21-22-23-2 відповідно до каталогу координат поворотних точок наведеного у таблиці № 1 експертизи.

До 1 листопада 2015 року сторонам провести такі переобладнання спірного будинку:

ОСОБА_3 демонтувати перегородку в приміщенні 2-4, яка на час проведення обстеження знаходилась на відстані 1,84 м від перегородки з кімнатою 2-3 та перенести її на місце, визначене у висновку експертизи у додатку № 1, як стіну між кімнатами 1-4 та 2-4.

Право спільної часткової власності на розділене майно припинити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 521 (п"ятсот двадцять одну) гривню 70 копійок, 5800 (п"ять тисяч вісімсот) гривень витрат, пов"язаних з проведенням експертизи, а також 364 (триста шістдесят чотири) гривні 23 коп. судового збору на користь держави.

В задоволенні зустирічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та про визнання права власності на спадкове майно, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Литвин Л.І.