РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2015 року Провадження №2/425/1043/15

Справа №425/2343/15-ц

11 вересня 2015 року Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого - судді Овчаренко О.Л.

при секретарі - Гайворонській І.В.,

у відкритому судовому засіданні, в залі суду м.Рубіжне, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який нею був уточнений, в обґрунтування якого вказала, що вона з відповідачем з 30.09.2006 року по теперішній час перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На підставі викладеного позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі 33% від всіх видів доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі та суду пояснила, що в даний час вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Вона та відповідач проживають в одній квартирі за адресою: м.Рубіжне, вул..Миру, 22/31. Неповнолітні діти проживають разом з ними. Вона з дітьми зареєстрована за іншою адресою, але там вони не проживають. Останні чотири місяці відповідач надавав дітям матеріальну допомогу, але в недостатньому розмірі. За гроші відповідача вони купили дітям шкільний рюкзак та частково канцелярію.Продукти харчування відповідач дітям не купує, гроші на продукти для дітей відповідач їй не дає. Комунальні послуги вони з відповідачем сплачують порівну. В серпні 2015 р. відповідач дав їй на продукти 200грн. Не заперечує, що коли відповідач водить дітей на прогулянки, то купує їм напої. У квартирі, де вони разом проживають, є місце, куди вони з відповідачем раніше складали гроші на сім,ю, однак, останнім часом відповідач цього не робить. Вона просила у відповідача гроші для дітей, просила купити їм продукти, але відповідач сказав, що нічого не повинен їй давати. Останній місяць відповідач взагалі ніякої допомоги на утримання дітей не надавав. Домовленості про утримання дітей між нею та відповідачем не досягнуто. Діти перебувають на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити та суду пояснив, що твердження позивачки про те, що він не утримує дітей, не відповідають дійсності. В травні 2015 р. він знаходився в лікарні, і всі гроші, які він отримав, пішли на його лікування та на оплату комунальних послуг. В червні він отримав невелику заробітну плату, зняв гроші з картки і поклав в квартирі на місце, де вони з позивачкою кладуть гроші на сім,ю. В липні він отримав повну заробітну плату в розмірі 1900грн., з яких сплатив комунальні послуги, а залишок поклав на місце, де лежать гроші на сім,ю. Не заперечує, що продукти харчування купує позивачка, але він на них також дає гроші. В серпні він отримав відпускні в сумі 3500грн., з яких 800грн. сплатив на комунальні послуги за два місяці, купив для дітей шкільні приналежності за 200грн., шкільний рюкзак за 560 грн. та на одяг для дітей дав позивачці 400 грн. Він в серпні часто водив дітей на прогулянки, перебуваючи у відпустці, купував їм морозиво, напої, печиво. Коли у нього на зарплатній картці в серпні залишилось 200 грн., вони з позивачкою витратили їх на продукти харчування. Не заперечує, що мати позивачки допомагає дітям, але і його мати допомагає. Його мати витратила 2500 грн. на шкільний одяг для їх з позивачкою сина. Він дійсно перестав харчуватися із сімейного бюджету, але в їжі з його боку відмови дітям немає. Він не відмовляється і не ухиляється від утримання своїх дітей, має намір утримувати дітей і надалі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.09.2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.7).

Від цього шлюбу у подружжя ОСОБА_2 15 липня 2008 року народився син ОСОБА_3 та 20 лютого 2011 року народилась донька ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.5,6).

Згідно довідки Виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 29.07.2015р. №17247 діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 значаться зареєстрованими разом з матірю ОСОБА_1. за адресою: м.Рубіжне, пров. Б.Хмельницького, 3/4 (а.с.8). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З аналізу вказаних законодавчих положень та роз'яснення, що міститься в постанові Пленуму Верховного Суду України вбачається, що стягнення аліментів здійснюється у випадку відсутності згоди між батьками щодо їх участі в утриманні спільної дитини за позовом того з батьків, з ким проживає дитина, або ж у разі якщо дитина проживає разом з обома батьками, аліменти стягуються з того, хто ухиляється від її утримання, на користь того з батьків, хто фактично утримує дитину.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та їх неповнолітні діти проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що сторонами не заперечувалось.

При цьому позивачка стверджує, що відповідач надавав кошти на утримання дітей, але в недостатньому обсязі, а в останній місяць взагалі не утримував дітей. Відповідач, навпаки, стверджує, що дітей утримує, має намір робити це і надалі. Оскільки судом встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають з обома батьками, та позивачем не доведено факт ухилення відповідача від утримання дітей, суд не вбачає підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст. 180, 181СК України, керуючись ст.ст.5-11, 60, 212-215, 88, ЦПК України,суд В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити. Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Рубіжанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Овчаренко