Справа № 645/9802/14-ц
Провадження № 2/645/395/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П.,секретаря судових засідань - Вороніної О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій», в якому просить суд про визнання кредитного договору №18-06П-16 від 01.02.2008 року недійсним, а також визнати недійсним іпотечний договір №16-03-26 від 01.02.2008 року укладений між АКБ «Меркурій», правонаступником якого є ПАТ Банк «Меркурій» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Літвіновою Я.М. за №812.

В обґрунтування позову зазначила, що 12.12.2005 року між нею та АКБ «Меркурій» було укладено договір про іпотечний кредит №22-12-28 на суму 230000 гривень для участі у фонді фінансування будівництва виду А «Меркурій-Інвест» за яким, вона як позичальник зобов'язалась повернути кредит до 11 грудня 2020 року. На підтвердження угоди їй було видано відповідну суму. З 2005 року вона сплачує вказаний кредит, однак, кредитор постійно вимагала її переукладання і враховуючи, що залоговим майном в даному випадку стало нерухоме майно, яке придбано для здійснення підприємницької діяльності, зі здійснення якої нею сплачувався кредит, її поставили перед фактом переведення гривневого кредиту у валютний, тобто ввели в оману, скориставшись тяжким станом вже після того, як вона стала працювати змінили умови договору і вона змушена сплачувати кредит на невигідних для неї умовах. У 2014 році їй стало відомо, що вона не підписала не зміни до існуючого договору, а кредитний договір від 01.02.2008 року №18-06П-16 для надання споживчого кредиту в іноземній валюті з Додатковими угодами, згідно якого банк надав їй у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового використання, грошові кошти у сумі 57500 доларів США, зі сплатою 16% річних та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 31.01.2013 року, однак, зі слів позивача, вказані кошти у сумі 57500 доларів США вона не отримувала. При погашенні кредиту вважала, що погашає заборгованість за первісним кредитом від 2005 року у валюті, оскільки працівники банку змусили підписати договір на вкрай не вигідних для неї умовах, погрожуючи тим, що відберуть предмет іпотеки - нежитлові приміщенні №№1-7 в Літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на придбання якого бралися кредитні кошти в гривні та в якому вона здійснює підприємницьку діяльність для його погашення. Також позивач зазначила, що 01.02.2008 року її обманним шляхом змусили переукласти іпотечний договір у забезпечення фіктивного кредитного договору №18-06П-16, за яким вона не отримала жодної суми у валюті. Оскільки вона не отримувала жодної суми у валюті, позивач вважає, що зазначений кредитний договір неможливо вважати укладеним.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, надала суду пояснення, аналогічні викладеним вище.

Представник відповідача - ПАТ Банк «Меркурій» Полєтаєва Т.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, проти його задоволення заперечувала, зазначила, що 12.12.2005 року між AT БАНКОМ «МЕРКУРІЙ» та ОСОБА_2 був укладений Договір № 22-12-28 про іпотечний кредит. Умови Кредитного договору-1: сума кредиту 230 000,00 грн., термін погашення 11.12.2020 року, процентна ставка 20% річних. Відповідач надав кредит шляхом перерахування коштів в сумі 230 000,00 грн. на поточний рахунок позивача № НОМЕР_1 в AT БАНКУ «МЕРКУРІЙ», згідно п. 1.3 Кредитного договору-1. Позивач 16.08.2006 року достроково погасив заборгованість за Кредитним договором 1. Заборгованість за кредитом в сумі 230 000,00 грн. була погашена позивачем. За період з 12.12.2005 року по 16.08.2006 року позивачу були нараховані проценти за користування кредитом в сумі 30 659,25 грн., які також були сплачені позивачем самостійно в повному обсязі Таким чином, заборгованість за Кредитним договором-1 була погашена позивачем самостійно та достроково 16.08.2006 року. 24.01.2008 року позивач звернулася до відповідача з заявою на отримання кредиту в сумі 57 500,00 доларів США, строком на 5 років, зі сплатою процентів в розмірі 15% річних під заставу нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 24.01.2008 року позивач надав відповідачу Анкету індивідуального позичальника. 01.02.2008 року між AT БАНКОМ «МЕРКУРІЙ» та ОСОБА_2 був укладений Договір № 18-06П-16 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті. Умови Кредитного договору-2: сума кредиту 57500,00 доларів СІЛА, термін погашення 31.01.2013 року, процентна ставка 15% річних. 01.02.2008 року між AT БАНКОМ «МЕРКУРІЙ» та ОСОБА_2 був укладений Іпотечний договір № 16-03-26 з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за Кредитним договором-2. Предмет Іпотечного договору - нежитлові приміщення № 1-7 в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1. 01.02.2008 року позивач отримав кредит в сумі 57 500,00 доларів США готівкою, згідно п. 1.3 Кредитного договору-2, що підтверджується заявою на видачу готівки. До Кредитного договору-2 між позивачем та відповідачем були укладені Додаткові угоди стосовно зміни графіка погашення кредиту та перенесення строку сплати нарахованих процентів на підставі відповідних заяв позивача: додаткова угода № 1 від 31.10.2008 року на підставі заяви позивача від 30.10.2008 року, додаткова угода № 2 від 30.01.2009 року на підставі заяви позивача від 29.01.2009 року, додаткова угода № 4 від 30.07.2010 року на підставі заяви позивача від 30.07.2010 року. З 01.02.2008 року по 01.12.2014 року позивачем самостійно погашена заборгованість за Кредитним договором-2 перед відповідачем в сумі 51 419,93 доларів США, з яких: 6 956,17 доларів США - заборгованість за кредитом, 44 463,76 доларів США - проценти за користування кредитом. З 01.02.2008 року по 01.12.2014 року позивачем було самостійно сплачено заборгованість за кредитом в сумі 6 956,17 доларів США. Останній раз позивачем був сплачений кредит в сумі 25,88 доларів США 30.05.2014 року. Залишок заборгованості за кредитом станом на 01.12.2014 року становить 50 543,83 доларів США. З 01.02.2008 року по 01.12.2014 року позивачу були нараховані проценти за користування кредитом в сумі 47 909,13 доларів США. Позивачем самостійно погашено процентів за користування кредитом в сумі 44 463,76 доларів США. Залишок заборгованості за процентами станом на 01.12.2014 року складає 3 445,37 доларів США. Останній раз позивачем були сплачені проценти в сумі 300,00 доларів США 01.09.2014 року. У зв'язку з чим представник відповідача зазначив, що позивачу було відомо про погашення ним кредитного договору достроково 16.08.2006 року та про укладення ним нового кредитного договору - Кредитного договору 01.02.2008 року, кредитний договір-1 діяв з 12.12.2005 року до 16.08.2006 року, Кредитний договір-2 був укладений 01.02.2008 року на підставі особистого звернення позивача до відповідача. 01.02.2008 року позивачу був наданий кредит в сумі 57 500,00 доларів США готівкою. Позивач обслуговував кредит, за період з 01.02.2008 року по 01.12.2014 року позивачем сплачено відповідачу за Кредитним договором - 2 51 419,93 доларів США. Позивач неодноразово звертався до відповідача з заявами про зміну графіку погашення кредиту та строків сплати нарахованих процентів, про що між сторонами укладалися відповідні зміни до Кредитного договору-2.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, суд вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ході судового розгляду встановлено, що 12.12.2005 року між AT БАНКОМ «МЕРКУРІЙ» та ОСОБА_2 був укладений Договір № 22-12-28 про іпотечний кредит.

Умови Договору № 22-12-28 про іпотечний кредит , за умовами якого позивач отримала кредит у сумі 230000 гривень, термін погашення 11.12.2020 року, процента ставка 20% річних.

Згідно п.1.3 зазначеного Кредитного договору, кредитні кошти були надані шляхом перерахування коштів у сумі 230000 на поточний рахунок позивача.

Як вбачається з наданих розрахунків, наданих відповідачем 16.08.2006 року кредит був достроково погашений, як і нараховані відсотки за кредитом.

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 (вх..№775 від 24.01.2008 року) вона звернулася до Голови Правління АКБ «Меркурій» задля отримання кредиту у сумі 57500 доларів США строком на 5 років, зі сплатою процентів у розмірі 15 % річних 15% річних під заставу нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1

01.02.2008 року між AT БАНКОМ «МЕРКУРІЙ» та ОСОБА_2 був укладений Договір № 18-06П-16 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті.

Умови даного кредитного договору: сума кредиту 57500,00 доларів США, термін погашення 31.01.2013 року, процентна ставка 15% річних.

З метою забезпечення кредитних зобов'язань 01.02.2008 року між AT БАНКОМ «МЕРКУРІЙ» та ОСОБА_2 був укладений Іпотечний договір № 16-03-26.

Предметом Іпотечного договору стали нежитлові приміщення № 1-7 в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1. 01.02.2008 року позивач отримала кредит в сумі 57 500,00 доларів США готівкою, згідно п. 1.3 Кредитного договору № 18-06П-16, що підтверджується заявою на видачу готівки.

До кредитного договору між позивачем та відповідачем були укладені Додаткові угоди стосовно зміни графіка погашення кредиту та перенесення строку сплати нарахованих процентів на підставі відповідних заяв позивача: додаткова угода № 1 від 31.10.2008 року на підставі заяви позивача від 30.10.2008 року, додаткова угода № 2 від 30.01.2009 року на підставі заяви позивача від 29.01.2009 року, додаткова угода № 4 від 30.07.2010 року на підставі заяви позивача від 30.07.2010 року.

Згідно наданих платіжних документів по рахункам, з 01.02.2008 року по 01.12.2014 року позивачем самостійно погашена заборгованість за Кредитним договором№ 18-06П-16 перед відповідачем в сумі 51 419,93 доларів США, з яких: 6 956,17 доларів США - заборгованість за кредитом, 44 463,76 доларів США - проценти за користування кредитом. З 01.02.2008 року по 01.12.2014 року позивачем було самостійно сплачено заборгованість за кредитом в сумі 6 956,17 доларів США.

Останній раз позивачем був сплачений кредит в сумі 25,88 доларів США 30.05.2014 року. Залишок заборгованості за кредитом станом на 01.12.2014 року становить 50 543,83 доларів США.

З 01.02.2008 року по 01.12.2014 року позивачу були нараховані проценти за користування кредитом в сумі 47 909,13 доларів США.

Позивачем самостійно погашено процентів за користування кредитом в сумі 44 463,76 доларів США. Залишок заборгованості за процентами станом на 01.12.2014 року складає 3 445,37 доларів США. Останній раз позивачем були сплачені проценти в сумі 300,00 доларів США 01.09.2014 року.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що сторони, підписавши спірний договір, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору.

Позивачем не надано суду доказів, що вона не отримала кредит в сумі 57 500,00 доларів США готівкою, згідно п. 1.3 Кредитного договору № 18-06П-16, а, навпаки, підтверджується заявою на видачу готівки, реєстрами платіжних документів.

Також позивач посилається у своєму позові, що її обманним шляхом змусили укласти кредитний договір у іноземній валюті, оскільки працівнику Банку заберуть у неї предмет іпотеки, нежитлові приміщення № 1-7 в літ. «А-9», загальною площею 88,5 кв.м., за адресою АДРЕСА_1, однак такі твердження не найшли свого підтвердження у ході судового розгляду, оскільки, як вбачається з іпотечного договору №16-03-26 (п.1.1), який був укладений 01.02.2015 року і підписаний позивачем, він забезпечує вимоги Іпотекодержателя - АКБ «Меркурій», що виникають із договору №18-06П-16 про надання споживчого кредиту в іноземній валюті від 01.02.2008 року, розмір кредиту становив саме 57500 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Позивач визначив та погодив умови кредитного договору, отримала кредит на обумовлених умовах та прийняла зобов'язання його повернути разом з нарахованими за його користування відсотками.

Нормою ч.1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, при цьому волевиявлення учасників процесу було вільним і відповідало їх внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Як встановлено ч.1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 215 ЦК України «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно статті 203 ЦК України, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Виходячи з виїцевикладеного, законодавець чітко встановлює підстави визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

При укладені кредитного договору не існувало таких обставин, які б свідчили про наявність підстав для застосування ст.203,215 ЦК України. Жодних підтверджень недодержання вимог, необхідних для чинності даного правочину Позивачем не було наведено.

Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто Позивач перед укладанням договору була ознайомлена із загальними умовами кредитування, погодилася на них, наслідком чого стало його підписання

Даний Кредитний договір містить суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів, саме ці умови є істотними для договору даного виду згідно норм чинного законодавства (ст.ст.1046-1048, 1054 ЦК України).

При укладені Кредитного договору та договору іпотеки, позивачу були відомі всі умови Кредитного договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили Позивача підписати кредитний договір на вкрай невигідних для неї умовах.

Таким чином, з огляду на викладене,Кредитний договір та Іпотечний Договір не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особи, які вчиняли правочин, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину були вільним і відповідали його внутрішній волі; правочин вчинявся у формі, встановленій законом; правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі зібрані і досліджені в ході розгляду справи докази, суд не вбачає підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 203, 205, 216, 627, 1046-1048, 1054, 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позовних вимогах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» про визнання договору недійсним відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: