"21" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
Головуючого - судді В.П. Гончарука
при секретарі І.В. Красновій
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа : Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишшя-Хлібопродукт» про визнання третейського застереження недійсним, визнання поруки припиненою, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсцобанк», свої вимоги мотивує тим, що між що 27 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ширяївський хлібозавод» та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» був укладений генеральний договір № 501.1-10/008 про здійснення кредитування, згідно умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобов»ячався надати позичальнику грошові кошти в межах загального ліміту кредитування в сумі 2 480 000 грн. строком до 26 вересня 2014 року зі сплатою 16 % річних. 19 грудня 2011 року між сторонами було укладено договір про внесення змін № 1 до Генерального договору, відповідно до якого максимальний розмір процентної ставки було встановлено в розмірі 23 % річних. 19 березня 2012 року між сторонами було укладено договір про внесення змін № 2 до генерального договору, відповідно до якого було змінено преамбулу Генерального договору та зазначено, що договір укладено між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Ширяївський хлібозавод» та ТОВ «Затишшя-Хлібопродукт», збільшено ліміт кредитування до 9 488 000 грн. та максимальний розмір процентної ставки до 25 % річних.
19 березня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Затишшя-Хлібопродукт» було укладено Додатковий договір № 501.-10/008 (02/033) про надання відновлюваної кредитної лінії в рамках Генерального договору, відповідно до якого банку надав ТОВ «Затишшя-хлібопродукт» грошові кошти на поновлення обігових коштів в межах суми ліміту 7 008 000, 00 грн. В забезпечення виконання зобов»язань за Генеральним договором 19 березня 2012 року між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Затишшя-хлібопродукт» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 06-09/969, у відповідності до п. 1. 1 якого поручитель зобов»язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за належне виконання позичальником зобов»язань, що витікають з генерального договору. 19 березня 2012 року сторони внесли до договору поруки № 06-09/969 п. 5.1, 5.2 якими передбачено, що всі розбіжності щодо укладення, виконання, розірвання, зміни, визнання недійсним повністю або частково, а також з будь-яких питань, що стосуються даного Договору, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків
18 квітня 2014 року рішенням Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 780/13 позов ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 3 094 620, 47 грн. та судові витрати у розмірі 25 500 грн.
У зв»язку і з чим позивач звернувся із позовом до суду та просить визнати недійсною третейську угоду у вигляді третейського застереження, викладену у п. 5.1 договру поруки № 06-09/969 від 19 березня 2012 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Затишшя-хлібопродукт» та ОСОБА_1 Також позивач просить припинити поруку ОСОБА_1 за договором поруки № 06-09/969 від 19 березня 2012 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Затишшя-хлібопродукт» та ОСОБА_1 за зобов»язанням забезпеченим порукою додатковим кредитним договором № 501.1-10/008 (02/033) від 19.03.2012 року укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Затишшя-хлібопродукт». Позивач просить стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на користь позивача судовий збір в розмірі 852,60 грн.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014 року було роз»єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишшя - Хлібопродукт» про визнання третейського застереження недійсним, визнання поруки недійсною з позовною вимогою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишшя - Хлібопродукт» про скасування рішення третейського суду.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, надавши в останнє судове засідання заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Представник третьої особи ТОВ «Затишшя-Хлібопродукт» в судове засідання не з»явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином прични неявки суду невідомі.
Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ширяївський хлібзавод» та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було укладено генеральний договір № 501.1-10/008 про здійснення кредитування, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобов»ячався надати позичальнику грошові кошти в межах загального ліміту кредитування в сумі 2 480 00 грн. строком до 26 вересня 2014 року, зі сплатою 16 % річних.
19 грудня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ширяївський хлібзавод» та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» було укладено договір № 1 про внесення змін до генерального договору, відповідно до якого максимальний розмір процентної ставки було встановлено в розмірі 16 % річних.
19 березня 2012 року між було укладено договір про внесення змін № 2 до Генерального договору, відповідно до якого було змінено преамбулу Генерального договору та зазначено, що договір укладено між ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Ширяївський хлібозавод» та ТОВ «Затишшя-хлібопродукт»
29 березня 2012 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Затишшя-хлібопродукт» було укладено додатковий договір № 501.1-10/008(02/033) про надання відновлюваної кредитної лінії в рамках генерального договору про здійснення кредитування, відповідно до якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобов»язався надавати позичальнику грошові кошти на поповнення обігових коштів, в межах максимального ліміту в сумі 7 008 000, 00 грн. з кінцевою жатою повернення заборгованості 18.03.2013 року
29 березня 2012 року в забезпечення виконань кредитного договроу № 501.1-10/008 від 27.09.2011 року, між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 06-09/969 від 19 березня 2012 року
Так, згідно зі п. 6.1,6.2 Договору кредиту №501.1-10/008, та п. 5.1,5.2 договору поруки № 06-09/969 у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовились про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М.Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.
Отже, зазначені договори містять третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків.
Згідно ст. 34 Закону України «Про третейські суди»учасниками третейського розгляду є сторони (позивач та відповідач - ст. 2 Закону України «Про третейські суди») та їх представники.
Згідно з положеннями статей 2 та 5 Закону України «Про третейські суди»третейський суд, як недержавний орган, має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду про передачу спору на розгляд третейського суду і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди»(в редакції Закону України №2983-VІ від 03.02.2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).
Згідно з п.п. 22, 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до ст.17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку , передбаченому законом.
Відповідно до ст.5 Закону «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та /або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.
Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими сторонами, з того ж предмета і з тих же підстав.
Згідно із ч.1 ст.12 Закону «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська Угода укладається у письмові формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або із використанням засобів електронного чи іншого зв'язку , що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін, їх місце знаходження, предмет спору, місце і дату укладення угоди. Посилання в договрі , контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений в письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У справі, що розглядається третейська угода укладена у вигляді третейського застереження у кредитному договорі №501.1-10/008 та договорі поруки № 06-09/969. Угода укладена як і договір у письмові формі, є частиною цього договору. Третейська угода в даному випадку містить посилання на вказівку про конкретно визначений третейський суд.
Відповідно до ст.12 Закону «Про третейські суди» при вказівці в третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. . Вказаний Закон не вимагає включення до кредитного договору в якості додатка регламенту третейського суду.
Відповідно до ст.12 ч.7 вказаного Закону у разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору , контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Дослідивши умови третейського застереження у дані справі, суд вважає, що воно відповідає встановленим вимогам, містить відомості про найменування сторін, їх місцезнаходження, оскільки це зазначено в самому кредитному договорі та договорі поруки, предмет спору - всі спори та непорозуміння, що можуть виникнути в зв'язку із укладенням та виконанням положень договору, а також зазначено місце та дата укладення угоди.
Стаття 1 Закону «Про третейські суди» передбачає , що до третейського суду може бути переданий будь-який спір, що випливає з цивільних та господарських відносин. Третейський суд - недержавний незалежний орган, що утворюється за рішенням заінтересованих фізичних та /або юридичних осіб у порядку , встановленому Законом, для вирішення спорів, що випливають із цивільних та господарських правовідносин.
Рішенням Конституційного Суду України від 10.01.2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень сьомого, одинадцятого ст.2, статті 3 , п.9 ст.4 та розділу УІІІ «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст.17 ЦПК України, ст.12 ГПК України, ст. 6 Закону України «про третейські суди»), оскільки гарантуючи право на судовий захист з боку держави Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом способами захистити свої права та свободи від порушень і протиправних посягань (ч.5 ст.55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежено (ч.2 ст.22, ст. 64 Конституції України). Тобто включення до кредитного договору третейського застереження і як наслідок передача сторонами на вирішення до Третейського суду не порушує вимог ст. 124 Конституції України про здійснення правосуддя виключно судами, оскільки третейський розгляд не є правосуддям, а є способом недержавного захисту своїх прав, який сторони передбачили та погодили у кредитному договорі.

Як встановлено судом, 29 березня 2012 року в забезпечення виконань кредитного договроу № 501.1-10/008 від 27.09.2011 року, між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 06-09/969 від 19 березня 2012 року

Згідно з п. 1.1 договору, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником в повному обсязі.

Відповідно до п. 1.1 договору, порукою за цим договором забезпечується виконання зобов'язань, що випливають з кредитного договору №501.1-10/008 від 27.09.2011 року.кредитуваня за яким здійснювалося з 27.09.211 р. по 26.09.2014 р.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

З договорів кредиту за № 501.1-10/008 від 27.09.2011 року та поруки за № 06-09/969 від 25 березня2012 року вбачається, що строк закінчення договору поруки сторонами не встановлено, а строк основного зобов'язання встановлений як не пізніше 26.09.2014 року.

Як вказано в Постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року по справі № 6-170цс14, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, за змістом другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України у разі, якщо строк договору поруки не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить до поручителя вимоги.

Правова природа зобов'язання у всіх випадках, передбачених статтею 559 ЦК України, є тотожною. Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскільки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником своїх зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно до зазначеного рішення Верховного Суду України встановлено, що датою з якого треба рахувати передбачений ст.559 ЦК України шестимісячний строк, є строк повернення кредиту, тобто строк виконання основного зобов'язання.

Як встановлено судом строк повернення кредиту за кредитним договором № 501.1-10/008 від 27.09.2011, є не пізніше 26 вересня 2014 року. Та саме з цього строку банк має право протягом шести місяців звернутися з вимогою до поручителя.

На думку суду доводи позивача про те що ПАТ »Укрсоцбанк» звернувся до суду із пропуском встановленого шестимісячного строку є безпідставними

Відповідно до вимог статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на вище викладене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовної вимоги про визнання третейської угоди у вигляді третейського застереження та припинення поруки судом не встановлено, а тому в позові слід відмовити.

Відповідно до ст..3 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст.. 10 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.526, 553,558,559, 626 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212, 197,360-7 ЦПК України, ЗУ «Про третейські суди» суд --

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа : Товариство з обмеженою відповідальністю «Затишшя-Хлібопродукт» про визнання третейського застереження недійсним, визнання поруки припиненою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

С у д д я :