Справа №489/2324/14-ц 25.08.2015 25.08.2015 25.08.2015
Провадження №22-ц/784/2039/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 22ц 2039 Головуючий I інстанції Губницький Д.Г.

Категорія 59 Доповідач Темнікова В.І.

25 серпня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Богуславській О.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відділу ДВС ОСОБА_3,

представника ПП «Нива-В.Ш.» ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представник ОСОБА_5 ОСОБА_6,

представника третьої особи «УкрСиббанк» ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», ОСОБА_5 про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акту реалізації предмета іпотеки, свідоцтва про право власності та скасування реєстрації права власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відділу ДВС, ОСОБА_9 15 ПП «Нива-В.Ш.», ОСОБА_5 про визнання недійсними прилюдних торгів, протоколу проведення прилюдних торгів, акту реалізації предмета іпотеки, свідоцтва про право власності та скасування права власності. В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач зазначав, що на виконанні відділу ДВС перебував виконавчий лист № 2/1416/36 про стягнення з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 19 травня 2006 року в сумі 1 277 907 грн. 50 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 480 700 грн. 74 коп., 20 000 грн. пені, а всього 1 778 608 грн. 24 коп. 20 серпня 2012 року відділом ДВС було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом. 14 жовтня 2013 року ОСОБА_9 15 ПП «Нива-В.Ш.» були проведені перші прилюдні торги, з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить йому на праві власності, а саме нежитлових приміщень підвалу загальною площею 649,9 кв. м., що розташовані за адресою : м. Миколаєв, пр. Миру, 40б. Проте, вказані прилюдні торги не відбулися. В подальшому, а саме 01 листопада 2013 року було проведено другі прилюдні торги, переможцем згідно протоколу проведення № 1513239 яких став ОСОБА_5 Між тим, дані торги були проведені з порушенням п. 4.6. Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та проведені раніше ніж через місяць. Крім того, ним не було отримано копії акту переоцінки, протоколів перших та других прилюдних торгів та під час проведення других прилюдних торгів він оскаржував оцінку нерухомого майна у відповідності до ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження». Тому, посилаючись на те, що вказані торги відбулися з грубим порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та пунктів 1.2, 3.5, 3.6, 3.11, 4.6 Тимчасового положення, просив позов задовольнити.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 серпня 2014 року проведена заміна відповідача ОСОБА_9 15 ПП «Нива - В.Ш.» на належного відповідача ПП «Нива - В.Ш.» (а.с. 106).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2014 року позов було задоволено частково. Суд визнав недійсними прилюдні торги, які відбулися 01 листопада 2013 року з реалізації нежитлових приміщень підвалу по пр. Миру 40б в м. Миколаєві, визнав недійсним протокол філії №15 приватного підприємства «Нива - В.Ш.» №1513239 від 01 листопада 2013 р. «Про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1В.», акт від 04 березня 2014 р. державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про реалізацію предмета іпотеки - нежитлових приміщень підвалу по пр. Миру 40б в м. Миколаєві, загальною площею 649,9 кв.м. з прилюдних торгів ОСОБА_5, затверджений начальником цього ж відділу 04 березня 2014 р., а також свідоцтво за реєстровим №262, посвідчене 14 березня 2014 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_10 про набуття у власність ОСОБА_5 нежитлових приміщень підвалу по пр. Миру 40б в м. Миколаєві загальною площею 649,9 кв.м. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Також вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з даним рішенням, відповідачі та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ПАТ «УкрСиббанк», звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення суду і постановити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції в апеляційній скарзі посилається на те, що спірне нерухоме майно було реалізовано з прилюдних торгів за Законом України «Про іпотеку», а інформація на веб-сайту була повною. На думку апелянта рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ПП «Нива-В.Ш.» в апеляційній скарзі також посилається на те, що реалізація майна проходила за Законом України «Про іпотеку», а також на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

ПАТ «УкрСиббанк» в апеляційній скарзі посилався на те, що суд помилково послався на п. 4.6 Тимчасового положення. На думку апелянта рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Відповідач ОСОБА_5 в апеляційній скарзі також вважає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, висновки суду не відповідають обставинам справи. Також посилався на те, що реалізація спірного майна повинна була відбуватися з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку», так як спірне майно знаходилось в іпотеці та перебувало під арештом.

Позивач звернувся до суду з запереченнями на апеляційні скарги, в яких просив їх відхилити, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог позивача.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що 20 серпня 2012 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1416/36, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з позивача на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми 1778608,24 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2006 р. та судових витрат 1700 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення. Позивач на підставі договору купівлі - продажу від 19 травня 2006 р. був власником нежитлових приміщень підвалу по пр. Миру 40м. Миколаєві. Постановою від 28 грудня 2012 р. державний виконавець наклав арешт на все майно боржника ОСОБА_1, а 11 лютого 2013 р. своїм актом описав та арештував вказані приміщенні по пр. Миру 40б в м. Миколаєві, які належали ОСОБА_1 05 вересня 2013 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС була оформлена заявка на реалізацію арештованого майна за початковою вартістю 764500 грн. Відповідно до довідки державного виконавця Ленінського ВДВС від 05 вересня 2013 р. на проведену оцінку були подані заперечення, 21 червня 2013 р. була винесена постанова про рецензування звіту з оцінки, а саму рецензію направлено сторонам 12 серпня 2013 р. (а.с.51).

Також судом було встановлено, що організатором прилюдних торгів з реалізації арештованого майна виступила філія №15 ПП «Нива - В.Ш.» за договором від 23 вересня 2013 р. 11 вересня 2013 р. представник позивача подала заяву до Ленінського ВДВС з повідомленням про оскарження в суді оцінки вказаних нежитлових приміщень підвалу та проханням не передавати це майно на реалізацію. В подальшому рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 лютого 2014 р. у цивільній справі №2/489/57/14 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Ленінського ВДВС, ТОВ «Українська експертна група» про визнання недійсним звіту про оцінку приміщення підвалу по пр. Миру 40б в м. Миколаєві було відмовлено. Листом від 25 вересня 2013 р. за №3728/13, адресованим позивачу, ПАТ «УкрСиббанк» та Ленінському ВДВС, директор філії №15 ПП «Нива - В.Ш.» повідомив про місце та час проведення прилюдних торгів 14 жовтня 2013 р. з реалізації вказаного нерухомого майна, а також реквізити інформаційного повідомлення про реалізацію цього майна на веб-сайті та направив копії роздруківки з веб-сайта та по примірнику газет «Родной причал», «Партнер». Оголошення на веб-сайті було розміщено 25 вересня 2013р., воно містить дату, час, місце проведення прилюдних торгів, найменування лоту - нежитлові приміщення підвалу загальною площею 649,9 кв.м., більш детальної характеристики майна не зазначено (а.с.56). В інформаційному повідомленні, що розміщене в примірнику газети «Родной причал» за 25 вересня - 01 жовтня 2013 р. додатково зазначена адреса майна, що реалізується (а.с.57-59). Теж саме оголошення розміщено в газеті «Партнер» за 25 вересня 2013 р. (а.с.60-61). Листом від 14 жовтня 2013 р. директор філії №15 ПП «Нива - В.Ш.» повідомив начальнику Ленінському ВДВС про те, що прилюдні торги 14 жовтня 2013 р. не відбулися та просив вирішити питання про переоцінку майна. Актом від 15 жовтня 2013р. державний виконавець Ленінського ВДВС уцінив вказане нерухоме майно до 573375 грн. Листом від 16 жовтня 2013 р. за №3887/13 адресованим позивачу, ПАТ «УкрСиббанк» та Ленінському ВДВС, директор філії №15 ПП «Нива - В.Ш.» повідомив про місце та час проведення прилюдних торгів 01 листопада 2013 р., а також реквізити інформаційного повідомлення про реалізацію цього майна на веб-сайті та направив копії роздруківки з веб-сайта та по примірнику газет «Родной причал», «Партнер» (а.с.64). Відповідно до оголошення з веб-сайта, його розміщено 16 жовтня 2013 р., воно містить дату, час, місце проведення прилюдних торгів, найменування лоту - нежитлові приміщення підвалу загальною площею 649,9 кв.м., більш детальної характеристики майна не зазначено (а.с.65). В інформаційному повідомленні, що розміщене в примірнику газети «Родной причал» за 16-22 жовтня 2013 р. додатково зазначена адреса майна, що реалізується (а.с.67-68). Теж саме оголошення розміщено в газеті «Партнер» за 16 жовтня 2013 р. (а.с.69-70). Представником третьої особи були надані суду засвідчені копії реєстрів згрупованого відправлення листів на адресу позивача від 27 вересня 2013 р. за №3728/13 та від 18 жовтня 2013 р. за №3887/13.

Крім того, судом було встановлено, що протоколом №1513239, затвердженим директором філії №15 ПП «Нива - В.Ш.», було зафіксовано проведення 01 листопада 2013р. прилюдних торгів з продажу нежитлових приміщень підвалу загальною площею 649,9 кв.м. по пр. Миру 40б в м. Миколаєві за ціною 573380 грн. ОСОБА_5 04 березня 2014 р. державний виконавець Ленінського ВДВС склав акт, затверджений начальником відділу, про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів ОСОБА_5 Після цього 14 березня 2014р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було оформлено свідоцтво за реєстровим №262 про придбання вказаного нерухомого майна ОСОБА_5, яке було зареєстровано реєстраційною службою Миколаївського міського управління юстиції 14 березня 2014 р. Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 вересня 2014 р. власником вказаного майна є ОСОБА_5, є відомості про обтяження цього майна, власником якого був позивач, забороною на відчуження на підставі іпотечного договору №1648 від 19 травня 2006 р. на користь АКІБ «УкрСиббанк».

Приймаючи рішення по справі, суд виходив також з того, що правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Мінюсту України № 68/5 від 27 жовтня 1999р. Згідно з п.3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Відповідно до п.3.5 даного положення спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової інформації. Пункт 3.6 Тимчасового положення регламентує, що зміст інформаційного повідомлення повинен містити: 1) найменування, опис і характеристику нерухомого майна; 2) його місцезнаходження (адресу); 3) стартову ціну; 4) строки сплати та суму гарантійного внеску учасника прилюдних торгів, найменування, адресу банку, номер рахунка спеціалізованої організації для його сплати; 5) порядок та строки розрахунку за придбане на публічних торгах майно, номер депозитного рахунка органу державної виконавчої служби для сплати коштів; 6) дату, час та місце ознайомлення з майном; 7) дату, час та місце проведення прилюдних торгів; 8) реквізити спеціалізованої організації, яка проводить прилюдні торги; 9) кінцевий термін реєстрації для участі у прилюдних торгах; 11) інші відомості, потрібні для проведення прилюдних торгів. Відповідно до п. 4.6 Тимчасового положення, повторні прилюдні торги проводяться не раніше ніж через місяць з часу проведення перших прилюдних торгів. За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч.1 ст. 215 ЦК України). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Враховано було судом також те, що суворе дотримання порядку та правил проведення прилюдних торгів є запорукою дотримання інтересів сторін виконавчого провадження, оскільки встановлює процедуру, яка забезпечує продаж арештованого з врахуванням інтересів боржника та стягувача щодо продажу майна за найвищою ціною шляхом надання максимального обсягу інформації про об'єкт продажу невизначеному колу покупців. Однак, в даній справі, спеціалізованою організацією було допущено ряд порушень Тимчасового порядку, що призвело до того, що правочин (прилюдні торги) не можна вважати таким, що відповідає ст. 203 ЦК України,

Так, інформаційні повідомлення про проведення перших та повторних прилюдних торгів розміщених на веб-сайті та друкованих ЗМІ всупереч п.п.1, 2 пункт 3.6 Тимчасового положення не містив опис і характеристику нерухомого майна. В інформаційних повідомленнях розміщених на веб-сайті не було зазначено навіть його місцезнаходження (адресу). Не зважаючи на те, що суду було надано копії реєстрів згрупованого відправлення листів на адресу позивача від 27 вересня 2013 р. за №3728/13 та від 18 жовтня 2013 р. за №3887/13, на сайті ДП «Укрпошта» листів з відповідними ідентифікаторами не зареєстровано. Крім того, в листах на адресу позивача від 27 вересня 2013р. за №3728/13 та від 18 жовтня 2013 р. за №3887/13 всупереч пункту 3.11 Тимчасового положення немає повідомлення про стартову ціну реалізації майна. Всупереч п. 4.6 Тимчасового положення, повторні прилюдні торги були проведені раніше ніж через місяць з часу проведення перших прилюдних торгів.

Проаналізувавши дані обставини, суд дійшов висновку про те, що зазначені порушення призвели до того, що коло потенційних покупців було звужено через обмеження в наданні інформації в інформаційних повідомленнях (при цьому найбільше обмеження було в повідомленні розміщеному на веб - сайті, а не у факультативно можливому джерелі їх розміщення друкованих ЗМІ), а також до значного зменшення строку проведення повторних прилюдних торгів. Крім того, були порушені права боржника, так як належних доказів про повідомлення його про прилюдні торги та стартову ціну суду не надано. Порушення п. 3.5 Тимчасового положення суд не встановив, оскільки інформаційне повідомлення щодо перших та повторних прилюдних торгів було розміщено на веб - сайті та друкованих ЗМІ за 15 днів до дня проведення публічних торгів.

До вимог про незаконну передачу майна Ленінським ВДВС на реалізацію за наявності спору щодо оцінки майна суд віднісся критично, так як ухвала Ленінського районного суду м Миколаєва про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі №2/489/57/14 була винесена лише 04 листопада 2013 р., тобто після реалізації спірного майна.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що прилюдні торги 01 листопада 2013 р., на яких були реалізовані нежитлові приміщення підвалу по пр. Миру 40б в м. Миколаєві внаслідок порушення ч. 1 ст. 203 ЦК України слід визнати недійсними у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України. Крім того, підлягають визнанню недійсними документи, якими оформлювалася процедура проведення прилюдних торгів як правочину - протокол №1513239 проведення прилюдних торгів від 01 листопада 2013 р., акт державного виконавця Ленінського ВДВС про реалізацію предмета іпотеки від 04 березня 2014 р. , свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на придбане приміщення від 14 березня 2014 р.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову до Ленінського ВДВС слід відмовити, оскільки підставою задоволення позову стали порушення правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів приватним підприємством «Нива - В.Ш.».

Також суд вважав необхідним відмовити у задоволенні позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_5, оскільки дана вимога не пред'явлена до належного відповідача, тобто реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі, апеляційний суд вважає, що висновки суду підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті рішення.

Доводи апеляційних скарг Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції, ПП «Нива-В.Ш.», ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 про те, що суд не врахував того, що реалізація спірного нерухомого майна повинна була відбуватися з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку», а тому посилання на п.4.6 Тимчасового положення про порушення строків проведення повторних торгів, є неправомірними, не відповідають матеріалам справи.

Так, судом було встановлено, що на виконанні у державного виконавця знаходився виконавчий лист № 2/1416/36, виданий 13.07.2012р. Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з позивача на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми 1778608,24 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 травня 2006р. та судових витрат 1700 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи. 20 серпня 2012 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС було відкрито виконавче провадження з примусового виконання саме цього виконавчого листа. Постановою від 28 грудня 2012 р. державний виконавець наклав арешт на все майно боржника ОСОБА_1, а 11 лютого 2013 р. своїм актом описав та арештував нежитлові приміщення підвалу по пр. Миру 40б в м. Миколаєві, які належали ОСОБА_1 05 вересня 2013 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС була оформлена заявка на реалізацію арештованого майна за початковою вартістю 764500 грн. Зазначені нежитлові приміщення підвалу по пр. Миру 40б в м. Миколаєві, як вбачається з тексту апеляційної скарги ПАТ «УкрСиббанк», дійсно були передані позивачем в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору іпотеки № 1648 від 19.05.2006р. Але у звязку з невиконанням позивачем зобовязань щодо своєчасного і повного повернення кредиту рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2012р. на користь банка з позивача була стягнута кредитна заборгованість у розмірі 1778608,24 грн. та судові витрати по справі, а не звернене стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин, урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення. Згідно з пунктом 1.4 Тимчасового положення організація та проведення прилюдних торгів із реалізації предмета іпотеки здійснюються з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку». Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» зазначає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Отже, Законом України «Про іпотеку» визначено спеціальний порядок для реалізації з прилюдних торгів предмета іпотеки. Тобто норми права, які містяться в даному законі є спеціальними нормами права по відношенню до норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, які регулюють загальний порядок реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів.

Таким чином, аналіз зазначених вище норм права з точки зору колізії загальної та спеціальної норми права дає підстави для висновку про те, що у разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення. Саме до цього зводиться правова позиція Верховного Суду України, висловлена в постанові від 28 січня 2015р. за №6-199 цс14, в постанові від 26 листопада 2014 року № 6-174 цс 14.

Тому враховуюче те, що спірне майно реалізовувалося не як предмет іпотеки за рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а як арештоване майно в порядку виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, то будь-яка ознака спеціальної норми відсутня і тому суд правомірно при вирішення спору по даній справі застосував до спірних правовідносин норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення.

З зазначених вище підстав є необґрунтованими також доводи апеляційних скарг Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції, ПП «Нива-В.Ш.», ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 про те, що повторні торги мали бути проведені згідно Закону України «Про іпотеку» протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів, так як згідно п. 4.6 Тимчасового положення ( в редакції, яка діяла на час проведення торгів) повторні прилюдні торги проводяться не раніше ніж через місяць з часу проведення перших прилюдних торгів. Між тим, з матеріалів справи вбачається, що перші прилюдні торги були призначені на 14 жовтня 2013 року, а другі - на 01 листопада 2013 року. Тобто, другі публічні торги були проведені раніше ніж через місяць. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що реалізація з прилюдних торгів спірного арештованого нерухомого майна була проведена з порушенням встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням.

Доводи апеляційних скарг Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції, ПП «Нива-В.Ш.», ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 про те, що суд не врахував того, що філією 15 ПП «Нива-В.Ш.» були виконані вимоги щодо розміщення на відповідному веб-сайті інформації про нерухоме майно, що реалізується, а також те, що повідомлення про це були розміщені у газетах «Рідний причал», «Партнер», не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, згідно п. 3.5 Тимчасового положення спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів

публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Одночасно ця інформація може бути розміщена в засобах масової

інформації. А пунк 3.6 Тимчасового положення визначає, що зміст інформаційного повідомлення має містити: найменування, опис і характеристику нерухомого майна; його місцезнаходження (адресу); стартову ціну; строки сплати та суму гарантійного внеску учасника прилюдних торгів, найменування, адресу банку, номер рахунка спеціалізованої організації для його сплати; порядок та строки розрахунку за придбане на публічних торгах майно, номер депозитного рахунка органу державної виконавчої служби для сплати коштів; дату, час та місце ознайомлення з майном; дату, час та місце проведення прилюдних торгів; реквізити спеціалізованої організації, яка проводить прилюдні торги; кінцевий термін реєстрації для участі у прилюдних торгах; інші відомості, потрібні для проведення прилюдних торгів.

Із системного аналізу даних пунктів Тимчасового положення вбачається, що обовязковим є публікація інформації про нерухоме майно, що реалізується, саме на відповідному веб-сайті, а також те що саме дана інформація має містити в собі всі реквізити зазначені в п. 3.6 Тимчасового положення. Одночасне розміщенння такої інформації ще й в засобах масової інформації носить бажаний, але не обовязковий характер.

Як вбачається з матеріалів справи, суду було надано оголошення про проведення перших торгів, яке було розмішено 25 вересня 2013р., воно містить дату, час, місце проведення прилюдних торгів, найменування лоту - нежитлові приміщення підвалу загальною площею 649,9 кв.м., але більш детальної характеристики майна не зазначено, не зазначено також його місцезнаходження (адресу), дату, час та місце ознайомлення з майном. В інформаційному повідомленні, що розміщене в примірнику газети «Родной причал» за 25 вересня - 01 жовтня 2013 р. додатково зазначено адресу майна, що реалізується, дату, час та місце ознайомлення з майном. Те ж саме оголошення розміщено в газеті «Партнер» за 25 вересня 2013 р. В наданому суду оголошенні про проведення повторних торгів, яке було розміщено на веб-сайті 16 жовтня 2013 р., також зазначено дату, час, місце проведення прилюдних торгів, найменування лоту - нежитлові приміщення підвалу загальною площею 649,9 кв.м., більш детальної характеристики майна, а також його місцезнаходження (адресу), дату, час та місце ознайомлення з майном не зазначено. В інформаційному повідомленні, що розміщене в примірнику газети «Родной причал» за 16-22 жовтня 2013 р. додатково зазначено адресу майна, що реалізується, дату, час та місце ознайомлення з майном. Те ж саме оголошення розміщено в газеті «Партнер» за 16 жовтня 2013 р.

Зазначені обставини свідчать про наявність порушення в діях ПП «Нива-В.Ш.» встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, так як вказівка необхідної інформації щодо характеристики майна, що реалізується, в засобах масової інформації, не звільняє спеціалізовану організацію, яка проводить публічні торги, від обовязку розміщення повної інформації щодо майна , що реалізується, передбаченої п.3.6 Тимчасового положення, саме на відповідному веб-сайті, чого в даному випадку не сталося. При цьому апеляційний суд враховує і те, що суд розглядає справи на підставі наданих йому доказів. Доказів того, що на відповідному веб-сайті була розміщена інформація іншого змісту учасники процесу, в тому числі і ПАТ «УкрСиббанк» суду не надали. Тому суд, оцінивши надані йому учасниками процесу докази, і дійшов висновку про те, що розміщена на відповідному веб-сайті інформація про майно, що реалізується, не відповідає вимогам п.3.6 Тимчасового положення.

Крім того, в повідомленнях ПП «Нива-В.Ш.» про оголошення реалізації спірного майна на ім'я позивача, всупереч п. 3.11 Тимчасового положення, не зазначено про стартову ціну вказаного майна (а.с. 55, 64). Таким чином, в матеріалах справи відсутні письмові докази про належне повідомлення позивача про стартову ціну реалізації майна. Те, що позивач був не згоден з первісною оцінкою майна, проведеною ще в червні 2013р., тобто до початку процедури реалізації майна з торгів, та оскаржував її в судовому порядку не звільняє спеціалізовану організацію, яка проводить публічні торги, від обовязку повідомлення боржника про стартову ціну, за якою майно виставлено на реалізацію вже після початку процедури реалізації майна з прилюдних торгів. Зазначені обставини також свідчать про те, що реалізація з прилюдних торгів спірного арештованого нерухомого майна була проведена з порушенням встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням. В звязку з викладеним не є підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги ПП «Нива-В.Ш.» про обізнаність позивача про стартову ціну лоту як під час перших, так і під час повторних торгів.

Посилання в апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» на те, що суд безпідставно послався на сайт ДП «Укрпошта» та вважав, що повідомлення про проведення торгів на ім'я позивача не були відправлені, є обґрунтованими. Проте, колегія суддів вважає, що вказані висновки суду хоча і є помилковими, але з урахуванням інших обставин по справі вони суттєво не вплинули на правильність рішення суду.

Не є підставою для скасування рішення суду також посилання відповідача ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував того, що позивач не довів які саме його права були порушені при проведенні торгів, так як суд дав належну оцінку допущеним порушенням під час проведення прилюдних торгів і тому дійшов висновку, що суворе дотримання порядку та правил проведення прилюдних торгів є запорукою дотримання інтересів сторін виконавчого провадження, оскільки встановлює процедуру, яка забезпечує продаж арештованого майна з врахуванням інтересів боржника та стягувача щодо продажу майна за найвищою ціною шляхом надання максимального обсягу інформації про об'єкт продажу невизначеному колу покупців. Скорочення ж строків проведення повторних торгів та відсутність необхідної інформації щодо майна, що реалізується в повідомленнях на відповідних веб-сайтах призвело до звуження кола потенційних покупців, і як наслідок втрати можливості продажу майна за більшою по зрівнянню зі стартовою ціною.

Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України ( ч.1 ст. 215 ЦК України). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням. Оскільки спеціалізованою організацією було допущено ряд зазначених вище порушень Тимчасового порядку, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що прилюдні торги 01 листопада 2013 р., на яких реалізовані нежитлові приміщення підвалу по пр. Миру 40б в м. Миколаєві, внаслідок порушення ч. 1 ст. 203 ЦК України підлягають визнанню недійсними у відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України. В звязку з цим суд обґрунтовано визнав недійними також документи, якими оформлювалася процедура проведення прилюдних торгів як правочину - протокол №1513239 проведення прилюдних торгів від 01 листопада 2013 р., акт державного виконавця Ленінського ВДВС про реалізацію предмета іпотеки від 04 березня 2014 р., свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на придбане приміщення від 14 березня 2014 р. Саме тому в резолютивній частині рішення судом і було зазначено про визнання недійсними даних документів і зокрема також акту державного виконавця Ленінського ВДВС про реалізацію предмета іпотеки від 04 березня 2014 р.

Зазначене не вступає в протиріччя з мотивувальною частиною рішення суду, в якій зазначено, що у задоволенні позову до Ленінського ВДВС слід відмовити, так як даний висновок суду обґрунтований тим, що посилання позивача на незаконне передання майна Ленінським ВДВС на реалізацію за наявності спору щодо оцінки майна є неспроможним, а також тим, що підставою для задоволення позову позивача стало не це, а порушення приватним підприємством «Нива - В.Ш правил, які визначають процедуру підготовки та проведення торгів. При цьому апеляційний суд враховує і те, що складання акту державного виконавця Ленінського ВДВС про реалізацію предмета іпотеки від 04 березня 2014 р. є дією, яка вчинялася державним виконавцем вже після проведення самої процедури торгів. Тому визнання недійсним акту державного виконавця Ленінського ВДВС про реалізацію предмета іпотеки від 04 березня 2014 р. само по собі не суперечить висновку суду про необхідність відмови у позові до Ленінського ВДВС в частині позовних вимог про незаконне на думку позивача передання майна Ленінським ВДВС на реалізацію за наявності спору щодо оцінки майна.

Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на імя ОСОБА_5 від 14 березня 2014 р. було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_10 Однак, не притягнення нотаріуса до участі у справі у даному випадку не впливає на правильність прийнятого судом рішення, так як особами, які беруть участь у справі про визнання

правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, як зазначено в п.26 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину

посиланням на неправомірні дії нотаріуса, чого не встановлено по даній справі. Предявлення позову до нотаріуса при зверненні до суду з вимогами про визнання правочину недійсним взагалі не передбачено діючим законодавством.

Інші доводи апеляційних скарг також не спростовують правильних висновків суду, зроблених в рішенні суду, так як фактично містять субєктивне тлумачення апелянтів норм матеріального та процесуального права і направлені на переоцінку доказів, які судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування чи зміни рішення суду в межах доводів апеляційних скарг не має.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку.

Головуючий

Судді