Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/345/15 Головуючий у 1-й інстанції: Гусинський М.О.
Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

В позові зазначала, що вона з ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 20.11.1990 року по 10.07.2013 року, що будинок АДРЕСА_1 був спільно збудований ними під час шлюбу. Будівництво домоволодіння розпочалося після укладання шлюбу й тривало до 2008 року. Право власності на будинок зареєстроване за ОСОБА_5 27.07.2011 року. Ринкова вартість будинку на теперішній час складає 144000,00 грн. У зв'язку з тим, що ОСОБА_5 відмовляється добровільно поділити будинок, просила суд відповідно до положень ст.ст. 60, 71 Сімейного кодексу України стягнути з нього на власну користь 72000,00 грн. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд поділити їх спільне майно як подружжя, а саме: визнати спільною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_5 домоволодіння АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_5 на її користь компенсацію вартості 1/2 частки цього домоволодіння у розмірі 72 000 грн.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, представника апелянта ОСОБА_4, ОСОБА_5, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Сторони уклали шлюб 20.11.1990р.

Шлюб розірваний рішенням Краматорського міського суду Донецької області за позовом ОСОБА_3 18.09.2009р.

Рішення набрало законної сили 29.09.2009р.

Право приватної власності оформлено на ОСОБА_5 на житловий будинок по АДРЕСА_1 рішенням Долинської сільської ради №56 від 22.06.2011р.

Державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 здійснена за ОСОБА_5 27.07.2011р.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновок рішення суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог ОСОБА_3 відповідає обставинам справи та зроблений у відповідності до норм матеріального права.

Суд правильно керувався ст.ст. 60, 68, 69, 71 СК України за якими майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на це майно, спір про поділ якого може бути вирішений судом.

З наведених норм матеріального права слідує, що майно, набуте після розірвання шлюбу не належить колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності.

Суд першої інстанції правильно визначив, що шлюб сторін розірвано 29.09.2009р. з набуттям законної сили рішення Краматорського міського суду Донецької області від 18.09.2009р.

Такий висновок рішення суду відповідає ч. 2 ст. 114 СК України, яка вказує, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Право власності на новостворене майно - спірний житловий будинок набуто ОСОБА_5 27.07.2011р. при його державній реєстрації.

Вказане відповідає ч. 2 ст. 331 ЦК України, якою встановлено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно, спірний будинок за законом не може бути віднесений до спільного сумісного майна подружжя, а тому поділу він не підлягає.

Доводи апеляційної скарги щодо розірвання шлюбу з часу реєстрації в органі РАЦС та видачі свідоцтва у 2013 році не спростовують висновки рішення суду, оскільки суперечать наведеній ч. 2 ст. 114 СК України, яка встановила порядок визначення дати припинення шлюбу у зв'язку з його розірванням за рішенням суду - з дня набрання чинності рішенням.

Доводи апеляційної скарги про неправильність застосування судом першої інстанції наслідків пропуску строку позовної давності знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З оскарженого рішення видно, що суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову. Проте, надалі суд помилково послався також на пропуск позивачкою строку позовної давності. Вказаний висновок зроблено в порушення ч. 4 ст. 267 ЦК України, за якою сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У даній справі позовні вимоги не підлягають задоволенню по суті, що правильно вказав суд першої інстанції.

За таких обставин, одночасне застосування судом першої інстанції ч. 4 ст. 267 ЦК України є порушенням норми матеріального права, яке є формальним, оскільки не призвело до неправильного вирішення справи, а тому не тягне скасування оскарженого рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильної оцінки судом документів про витрати ОСОБА_5 на придбання будівельних матеріалів, не взяття до уваги відомостей з інвентаризаційної справи щодо часу побудови, поділу будинку після розірвання попереднього шлюбу ОСОБА_5 не спростовують висновки рішення суду, оскільки жоден з цих доводів не може спростувати ту обставину, що право власності на спірний будинок виникло у ОСОБА_5 після розірвання шлюбу з ОСОБА_3, що виключає презумпцію спільного сумісного майна подружжя.

Наведені доводи суперечать вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, які зобов'язують позивача на засадах змагальності доводити свої вимоги переконливими, належними та припустимими доказами. Фактично апелянт вимагає від суду зробити припущення щодо спільної сумісної власності сторін на спірний будинок, що прямо заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, яка визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 жовтня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: