АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9484/14-ц Номер провадження 22-ц/786/195/15Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Дорош А.І., Триголова В.М.

при секретарі: Коваль А.А.

за участю адвоката ОСОБА_2

представника позивача - Колеснікова В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 2 грудня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 2 грудня 2014 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором №б/н від 18 листопада 2010 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_4 у розмірі 16734 грн. 96 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись з даним рішенням місцевого суду, ОСОБА_4 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скаргу задовольнити, оскаржуване нею судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити в повному обсязі. При цьому зазначала, що кредитний договір між сторонами фактично не укладався.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено підтверджується наявними у справі доказами, що 18 листопада 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №б/н від 18 листопада 2010 року, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% річних на залишок заборгованості за кредитом.

Підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку про отримання платіжної картки кредитка «Універсальна», ОСОБА_4 погодилася, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, «Тарифами Банку», складають договір, укладений між сторонами про надання банківських послуг.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, за нормами якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах, інших стандартних формах, який може укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п. 2.1.1.12.6 Правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, позичальник зобов»язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

За змістом ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та закону.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов»язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов»язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафу), оплати Винагороди банку.

Власник карти зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафу, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов»язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

В зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 30 травня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 16734 грн. 96 коп., яка складалась з 12687 грн. 51 коп. заборгованості за кредитом, 2474 грн. 36 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 300 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 500 грн. штрафу (фіксована частина) та 773 грн. 09 коп. штрафу (процентна складова).

Встановивши, що відповідач не виконувала належним чином своїх обов'язків по кредитному договору, що призвело до утворення заборгованості, розмір якої в ході розгляду справи доведений позивачем доданим до матеріалів справи розрахунком, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення вказаної заборгованості.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів як з таким, що ґрунтується на нормах цивільного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та відповідає зібраним по справі доказам.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК України - договір є обов'язковим до виконання; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526, 530 ЦК України.

Таким чином, вірно встановивши характер спірних правовідносин та доведеність обставин, якими позивач обґрунтовував заявлені вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з боржника суми заборгованості в повному розмірі.

Посилання апелянта на те, що між сторонами кредитний договір не укладався, є безпідставними.

Так, в Умовах та Правилах надання банківських послуг зазначено, що для надання послуг банк видає клієнту карту та заяву, підписанням якої сторони укладають договір про надання банківських послуг. Підписання даного договору є прямим та безумовним погодженням клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком.

Договір про надання банківських послуг є спрощеною формою для продуктів, що мають подібні умови і правила обслуговування, а саме для кредитної карти "Універсальна" миттєвого випуску.

З огляду на наведене, та з урахуванням принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов'язок спростувати той факт, що надані суду ПАТ КБ «Приватбанк» Умови надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою не є частиною укладеного договору.

Проте, відповідачем та його представником не надано доказів, які б ставили під сумнів, що надані умови надання банківських послуг не є частиною укладеного договору.

Крім того заперечуючи укладення кредитного договору, боржник не заперечує отримання кредитних коштів, що підтверджується роздруківкою розрахунку кредитних коштів по картці «Універсальна», з якої вбачається, що ОСОБА_4 користувалася кредитними коштами шляхом як зняття коштів в мережі банкоматів, так і шляхом використання в торгівельній мережі, при цьому частково погашала заборгованість.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не містять нових фактів чи засобів доказування, які б свідчили про порушення норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 2 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: