Провадження № 2/201/752/2015р.
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.
при секретарі - Кірієнко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,
В С Т А Н О В И В :
16.09.2014р. позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів згідно договору банківського вкладу, трьох відсотків річних та інфляційних витрат (а.с. № 2-3).
В подальшому, 14.10.2014р. та 14.04.2015р. позивачкою було уточнено позовні вимоги (а.с. № 37, 102).
В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві з урахуванням уточнень позову в редакції від 14.04.2015р. позивачка в позовній заяві та її представник ОСОБА_2 (який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 08.09.2014р. - а.с. № 108) в наданій суду заяві від 26.05.2015р. посилалися на те, що між позивачкою та відповідачем було укладено 02.08.2013р. договір № SAMDN9066 вклад «Стандарт на 12 міс.». В подальшому, позивачка просила банк повернути їй грошові кошти, передані за договором «Стандарт». 08.08.2014р. позивачкою на адресу відповідача було надіслано вимогу про переведення обслуговування вкладу до відділення Банку у м. Києві. З огляду на те, що відповідач добровільно не виконує зобов`язання, просили стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь 251 275грн. 76коп. згідно договору банківського вкладу № SAMDN9066 від 02.08.2013р., три відсотки річних за 247 днів прострочення в розмірі 4612грн. 46коп. та інфляційні витрати в розмірі 68618грн. 99коп., всього 324507грн. 21коп.
26.05.2015р. суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами та підтримання позовних вимог в повному обсязі (а.с. № 105).
Представник відповідача Мусійченко Д.Л. (діє на підставі довіреності від 26.09.2014р. - а.с. № 82) в наданих суду 03.03.2015р. запереченнях просив відмовити в задоволені позову з тих підстав, що договори банківського вкладу з позивачем укладалися на території АРК, яка є тимчасового окупованою територією, у зв`язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК припинив свою діяльність. Окрім того окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим, відповідач також не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території. Згідно повідомлень, які поширюються в АРК, майно ПАТ КБ «ПриватБанк», яке знаходиться на території Криму, буде реалізоване, а за рахунок цих коштів здійснюватиметься розрахунок з вкладниками відповідача. Окрім того відповідно до закону Російської Федерації № 39-ФЗ від 04.04.2014р. зобов`язання здійснювати компенсаційні виплати клієнтам банківських установ на території Республіки Крим взяла на себе автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників». Згідно офіційних повідомлень вказана організація замінила ПАТ КБ «Приватбанк» за всіма зобов`язаннями, в тому числі депозитними, орендними, кредитними тощо, а ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014р. автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» в довірче управління переданий майновий комплекс Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Викладені факти в сукупності свідчать про те, що зобов`язання за договорами ПАТ КБ «Приватбанк», укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя (а.с. № 65-68).
В наданому суду представником відповідача Лопатніковою А.В. (діє на підставі довіреності від 06.08.2014р. - а.с. №110) клопотанні від 26.05.2015р., вона в задоволені позовних вимог просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на недоведеність існування правовідносин між сторонами через відсутність оригіналу договору банківського вкладу, оригіналів квитанцій та належних доказів наявності грошових коштів на рахунку (а.с. № 108-109).
Представник відповідача Литвінова К.А. (діє на підставі довіреності від 20.08.2013р. - а.с. № 113) просила розглядати справу за відсутності представника банку та без фіксування процесу технічними засобами.
За такими обставинами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р., банківські рахунки - це рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відкриття та ведення рахунків клієнтів є одним із видів банківської діяльності на підставі ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р. Види рахунків, які можуть відкриватися банками своїм клієнтам перелічені в ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 07.12.2000р. N 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, пунктів 1.8, 1.10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, пункту 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час, час виконання операції), також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-118цс14 від 29.10.2014р.

Судом встановлено, що позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту позивачки (а.с. № 5-6) та згідно довідки від 21.07.2014р. № 2505 прибула на тимчасове проживання до м. Києва (а.с. № 8).

До Фонду гарантування вкладів позивачка не зверталася, оскільки не проживає в АРК, а тому фізично не мала змоги це зробити (а.с. № 93 зворотна сторона).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка на підтвердження укладення між сторонами договору банківського вкладу та внесення суми вкладу надала копію договору № SAMDN9066 вклад «Стандарт на 12 міс.» від 02.08.2013р. (а.с. № 9) та копію платіжного доручення № від 02.08.2013р. про передачу грошових коштів в розмірі 162 000грн. (а.с. № 10).

Оригіналів зазначених договору та платіжного доручення позивачкою та її представником суду надано не було.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Таким чином вирішуючи позовні вимоги позивачки про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, приймаючи до уваги, що позивачкою не було надано суду оригіналів документів на підтвердження обґрунтування позовних вимог, як і не було надано належних доказів на підтвердження наявності грошових коштів на відповідному банківському рахунку, відкритому на ім`я позивачки в ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання умов вказаного договору, суд приходить до висновку щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Довідка № 43890779 від 07.07.2014р., на яку посилається позивачка, як на доказ наявності у банка її грошових коштів, не може бути належним доказом, оскільки на момент її видачі згідно нормативних актів Центрального банку Російської Федерації з 21.04.2014р. і Національного банку України з 06.05.2014р. діяльність Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» була припинена.
Таким чином вирішуючи позовні вимоги позивачки до відповідача про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, приймаючи до уваги, що позивачкою не було надано суду оригіналів документів на підтвердження доводів викладених у позовній заяві, як не було надано і належних доказів на підтвердження наявності грошових коштів на відповідному банківському рахунку, відкритому на її ім`я в ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання умов вказаного договору, то суд приходить до висновку щодо недоведеності позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з огляду на те, що позивачка хоча й була звільнена при подачі позову від сплати судового збору на підставі п. 17 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», проте його оплатила в сумі 2333грн. 43коп. (а.с. № 1), 122грн. 56коп. (а.с. № 36), та 383грн. 40коп. ( а.с. 61) то відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачений позивачкою судовий збір підлягає поверненню, як оплачений в більшому розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 1058, 1059 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р. та Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р., ст. 7 Закону України «про судовий збір», ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу відмовити.
Судовий збір, сплачений ОСОБА_1 по квитанції б/н від 10.10.2014р. в розмірі 122 грн. 56коп., по квитанції б/н від 08.09.2014р. в розмірі 2333грн.43коп. та по квитанції б/н від 12.02.2015р. в розмірі 383грн. 40коп. на розрахунковий рахунок Одержувач: Управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Код за , Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, Код банку за , МФО банку: 805012, Рахунок отримувача: 0005, Код класифікації доходів бюджету:22030001- повернути позивачці.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко