Справа № 274/3386/15-ц Провадження № 2-/0274/1485/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
15.09.15 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
пророзірвання шлюбу та стягнення аліментів,
У липні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 24.12.2011 р. Виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 10, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився 12.04.2012 р., та дочки ОСОБА_4, яка народилась 21.03.2014 р., у твердій грошовій сумі 516,00 грн. щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.
ОСОБА_2 своєї позиції щодо позову в частині вимоги про розірвання шлюбу не повідомив, а щодо позову в частині вимоги про стягнення аліментів повідомив у письмовій заяві від 10.09.2015 р., що згоден платити мінімальний розмір аліментів 310,00 грн. на кожну дитину, посилаючись на те, що не працює та має мінливий заробіток (а. с. 22).
Судом з'ясовано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 24.12.2011 р. Виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 10 (а. с. 5), вони є батьками дітей ОСОБА_3, який народився 12.04.2012 р., та ОСОБА_4, яка народилась 21.03.2014 р. (а. с. 9, 10), діти та проживають з ОСОБА_1 (а. с. 11, 12).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Звернення ОСОБА_1 з позовом з вимогою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 свідчить про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження їхнього шлюбу суперечило б інтересам ОСОБА_1 та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_1.
Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2, а тому задовольняє позов у цій частині.
Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином, ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Таким чином, розмір аліментів, які має сплачувати ОСОБА_2 на утримання дітей, може бути визначено у твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір цих аліментів, суд враховує таке.
Діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як зазначалось вище, проживають з ОСОБА_1 (перебувають на її утриманні), вона отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 1 075,00 грн. на місяць та отримувала до травня 2015 р. допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку непрацюючим жінкам у розмірі 130,00 грн. на місяць (а. с. 14, 15).
ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований, але отримує нерегулярний, мінливий заробіток.
Інших обставин, які мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, з посиланням на докази, які б їх підтверджували, суду не повідомлено.
На момент ухвалення рішення розмір мінімальної заробітної плати в Україні становить 1 218,00 грн., номінальний розмір середньомісячної заробітної плати одного працівника за період січень липень 2015 р. у Житомирській області становить 3 046,00 грн., розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років становить 1 032,00 грн.
Беручи до уваги викладене, суд, зважаючи на те що, ОСОБА_2 має рівний з ОСОБА_1 обов'язок з утримання дітей (частина перша статті 141 Сімейного кодексу України), вважає що аліменти, які має сплачувати ОСОБА_2 на утримання дітей, має бути визначено у розмірі 516,00 грн. на кожну дитину, що складає 50% від розміру прожиткового мінімуму на дітей віком до шести років.
Ці кошти, на думку суду, ОСОБА_2, будучи працездатним, зважаючи на зазначені вище розміри мінімальної заробітної плати в України та номінальної середньомісячної заробітної плати одного працівника у Житомирській області, має можливість, за умови працевлаштування, отримувати, при цьому в нього залишатиметься значна частина заробітку, яку він зможе використовувати для власних потреб.
Доказів неможливості працевлаштуватись ОСОБА_2 не подав.
Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі 516,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття, а тому суд задовольняю цю частину позову, при цьому аліменти підлягають стягненню, починаючи з дня пред'явлення позову до суду.
При цьому суд вважає за необхідне роз'яснити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейного кодексу України (частина перша статті 192 Сімейного кодексу України).
Пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного кодексу України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Частинами першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а. с. 2).
Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 243,60 грн.
Крім того, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. (за позовною вимогою про стягнення аліментів), оскільки ОСОБА_1 від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 57 60, 64, 79, 88, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24.12.2011 р. Виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 10, розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, який народився 12.04.2012 р., у розмірі 516,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.07.2015 р. і до досягнення сином повноліття, тобто до 12.04.2030 р.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, яка народилась 21.03.2014 р., у розмірі 516,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.07.2015 р. і до досягнення дочкою повноліття, тобто до 21.03.2032 р.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 243,60 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Корбут