Справа № 465/1235/15 Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5224/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Мусіної Т.Г.

суддів Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря Фейір К.О.

з участю: представника позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 адвоката

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, в якому просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_3 3989 грн. майнової шкоди та 500 грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки під час дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 06.10.2014р. близько 19.00 год. в м.Стрию по вул. Дрогобицька, відповідач ОСОБА_5 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, здійснив наїзд на гужовий транспорт підводу з конем, на якій знаходились позивачі. Від удару вони впали на асфальтове покриття дороги і отримали тілесні ушкодження, а відповідач не зупиняючись після вчинення ДТП покинув місце пригоди. Внаслідок вказаного ДТП ОСОБА_3 отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудного відділу хребта, численні синці та гематоми, тобто тілесні ушкодження, які відносяться до легких з короткочасним розладом здоровя. ОСОБА_2 отримав численні синці та гематоми, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. За наслідками розгляду матеріалів досудового розслідування, було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5, однак складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. В подальшому ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами строком на один рік. Після ДТП позивачі перебували на лікуванні у медичних закладах. Діями відповідача позивачам спричинено моральну шкоду, яку оцінюють в сумі по 5000 грн. кожному, а ОСОБА_3, крім цього, завдано майнової шкоди в розмірі 3989,90 грн., які були витрачені позивачкою на лікування. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду, просили задовольнити їхній позов.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2015 року позов задоволено частково та вирішено:

-стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також сплачені ним 243,60 гривень судового збору;

-стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 3989 гривень 90 копійок завданої майнової шкоди та 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди, а також сплачені нею 243,60 гривень судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення майнової шкоди оскаржив відповідач.

В апеляційній скарзі зазначає, що визначений позивачем та стягнутий судом розмір витрат на лікування позивачки ОСОБА_3 не підтверджений належними та допустимими доказами. Вказує, що згідно фіскальних чеків за період перебування позивачки на стаціонарному лікуванні витрати на її лікування становили 1512,17 грн. З врахуванням наведеного просив рішення суду в частині стягнення майнової шкоди змінити та стягнути її в розмірі 1512,17 грн.

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивачі вважають рішення суду законним і обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не зявився, хоча належним чином у відповідності до вимог ст.. 74-76 ЦПК України був повідомлений про день та час судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення йому під розписку 12 вересня 2015 року поштового рекомендованого відправлення, причини неявки суду не повідомив, тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає, що його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2014р. близько 19 год. по вул. Дрогобицька в м.Стрий Львівської області, ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_2 внаслідок порушення п.13.1 Правил дорожнього руху допустив зіткнення з гужовим транспортом, внаслідок чого транспортні засоби отримали технічне пошкодження, а пасажири гужового транспорту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, та залишив місце ДТП.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2015 року відповідач ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 9).

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 376 від 08 жовтня 2014р. позивач ОСОБА_2 отримав численні синці та гематоми лівої руки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 13).

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 393 позивач ОСОБА_3 отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудного відділу хребта та численні синці і гематоми, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя (а.с. 36).

З приводу отриманих травм позивач ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні з 07 жовтня 2014р. по 22 жовтня 2014р. у травматологічному відділенні Стрийської районної лікарні, що підтверджується випискою № 7369 (а.с. 73); з 03 листопада 2014р. проходила стаціонарне лікування в ДЛ-2 станції Стрий Львівської залізниці, що підтверджується випискою № 1497 (а.с. 39, 40); з 24 листопада 2014р. по 28 листопада 2014р. проходила амбулаторне лікування у Луцькому діагностично-лікувальному центрі «Яна», що підтверджується довідкою № 617 від 28.11.2014р. (а.с. 41).

Судом встановлено, що на стаціонарне та амбулаторне лікування позивач ОСОБА_3 витратила 3989,90 грн., що підтверджується касовими чеками аптек, товарними чеками та квитанціями про придбання медичних препаратів та оплату платних медичних послуг (а.с. 43-47).

Відповідач у справі, заперечуючи проти вказаного розміру майнової шкоди, посилається на п.5 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995р. із послідуючими змінами «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», що відшкодуванню підлягають тільки кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого в лікарні, госпіталі, диспансері чи іншому лікувальному закладі, та не визнає інших понесених позивачкою витрат на лікування.

Ураховуючи, що відповідачем вчинено не злочин, а адміністративне правопорушення, що позивач проходила лікування амбулаторно у звязку з одержаними внаслідок ДТП травмами, суд першої інстанції правильно врахував, що шкода здоровю ОСОБА_3 була завдана внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_5 під час керування ним джерелом підвищеної небезпеки, тому відповідно до положень ст.. 1166, 1187 ЦК України відшкодовується в повному обємі.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

ОСОБА_6