Справа № 645/5013/14-ц
Провадження № 2/645/92/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - Горпинич О.В.
за участю секретаря судового засідання - Денісенко О.І.,
прокурора - Осадчої Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, яким просив позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування позову посилався на те, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який з часом було розірвано. Від подружнього життя народився син ОСОБА_3, який проживає разом з позивачем, який повністю утримує дитину, забезпечує матеріально, морально, духовно, тоді як мати дитини - відповідачка повністю самоусунулася від виконання батьківських обов'язків та взагалі не переймається долею дитини, жодного разу не відвідала дитину протягом тривалого часу, не забезпечує їй умови розвитку, не приймає участі у її вихованні. Позивач самостійно виховує дитину, син не знає та не отримує від неї материнської турботи.
На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просивши суд про їх задоволення, при цьому позивач пояснив, що, дійсно, протягом останніх п'яти років відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов'язків відносно сина, який мешкає разом з ним та повністю знаходиться на його утриманні. Позивач пояснив, що саме він протягом останніх років піклується про духовний розвиток дитини, забезпечує його матеріально та морально, тоді як відповідачка, взагалі не переймається долею дитини.
Третя особа до судового засіданні не з'явилася, було подано заяву про розгляд справи у відсутності представника та зазначалося, що вони підтримують позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, також було надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, думку прокурора прокуратури Фрунзенського району м. Харкова Осадчої Л.О., вивчивши матеріали справи, та надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, (свідоцтво про народження НОМЕР_1, копія якого знаходиться в матеріалах справи).
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.
Згідно відповіді Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 72 Харківської міської ради Харківської області вбачається, що адміністрація навчального закладу повідомляли, що учень 7-а класу ОСОБА_3 навчається у школі з 01.09.2007 року. Упродовж цих років, до школи приходив тільки батько дитини - ОСОБА_1, який цікавиться навчанням та вихованням сина, приходить на батьківські збори, постійно спілкується з класним керівником. Останні три роки мати на батьківські збори жодного разу не з'являлася, навчанням та вихованням дитини не цікавиться.
З відповіді Харківської міської дитячої поліклініки № 15 також встановлено, що ОСОБА_3 від народження спостерігається в даному комунальному закладі охорони здоров'я. Протягом останніх п'яти років мати ОСОБА_2 в поліклініку з сином не приходить, під час хвороби не доглядає, станом здоров'я та розвитку не цікавиться, вихованням не займається. Завжди під час хвороби, протягом останніх п'яти років, доглядає хлопчика батько ОСОБА_5, який цікавиться його розвитком, займається вихованням, приводить сина до поліклініки.
З інформаційної довідки Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області встановлено, що раніше ОСОБА_2 притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП.
Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у своєму висновку від 20.10.2014 року за № 457 зазначали про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її сина ОСОБА_3. У висновку, крім іншого, також зазначалося, що, згідно довідки, наданої Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, іноді сусіди бачать матір дитини у стані алкогольного сп'яніння, також вона притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.
Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 16 Пленуму № 3 від 30 березня 2007 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 18 грудня 2008 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і кожен в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Встановлено, що перешкоди для виконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків відсутні, остання свідомо ухиляються від їх виконання.
Допитані у якості свідків ОСОБА_1, ОСОБА_6, та попереджені про кримінальну відповідальність, пояснили, що, дійсно, ОСОБА_2 не спілкується з дитиною, не надає матеріальної, моральної допомоги, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов'язків. Опитаний в якості свідка сам позивач повністю підтримав доводи, викладені у позові, та пояснення, які надані в судовому засіданні.
Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Суд прийшов до висновку, що відповідачка не надає матеріальної допомоги дитині, участі у вихованні малолітнього сина не бере, байдужа до здоров'я та розвитку своєї дитини, не цікавиться її життям, духовним розвитком. Протягом останніх п'яти років без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, тобто фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків.
Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд прийшов до висновку, що відповідачка систематично, протягом тривалого часу, не виконує батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 150, 153, 180 Сімейного Кодексу України, по відношенню до своєї неповнолітньої дитини ОСОБА_3, тобто ухиляється від їх виконання.
Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у вихованні дитини, відповідачкою суду не надано.
При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідачки відносно малолітньої дитини, суд враховує також інтереси неповнолітньої дитини, необхідність забезпечення нормального психоемоційного стану дитини та створення сприятливих умов для його нормального розвитку.
Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -