АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/782/15 Головуючий 1 інст. - Лосєва Д.А.
Справа № 2/638/2810/14 Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 04 серпня 1976 року до 16 травня 2011 року, мають повнолітню дочку ОСОБА_7

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2011 року на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 стягнуті аліменти на підставі ст. 80 СК України в розмірі 1000 гривень щомісячно до зміни доходу сторін.

13.03.2014 р. ОСОБА_3 звернулась до суду в порядку вимог ст.ст. 75 - 77,79 - 80 СК України з позовом (який подалі уточнила) про зміну способу нарахування аліментів, стягнутих на її користь за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.08.2011 р. Просила стягнути з ОСОБА_4 на її користь аліменти від його сумарного доходу 9000 грн., не менше ніж частки, яка складала 1000 грн. на момент прийняття ршення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.08.2011р.оку у poзмipi 12 %.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона продовжує бути

непрацездатною у зв'язку з інвалідністю, а сімейний стан ОСОБА_4 змінився, оскільки він перебуває у іншому шлюбі, у зв'язку з чим змінився й його матеріальний стан. Зазначала, що призначені на її утримання за вищевказаним рішенням суду аліменти в розмірі 1000 грн. складають 12 % від реального сумарного доходу відповідача станом на серпень 2011 року. При визначенні розрахунку цього відсотка вона виходила з доходу відповідача в розмірі 8228 грн., що включає в себе як розмір отримуваної ним пенсії так і розмір заробітної плати після відрахування податків, яка становить 3950 грн.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, заявив

зустрічний позов, який також уточнив, та просив припинити право ОСОБА_3 на утримання, посилаючись на те, що його сімейний стан змінився у зв'язку з укладенням нового шлюбу, тому з урахуванням збільшення членів родини ( з яких - двоє є неповнолітніми онуками його дружини ОСОБА_8 та матір -пенсіонер останньої), зменшився його дохід. Крім того, зазначав, що пенсія ОСОБА_4 вище за прожитковий мінімум доходів громадян.

Сторони взаємних вимог не визнали.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова віл 02.12.2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_4

Зазначене рішення оскаржено ОСОБА_3 лише в частині відмови у задоволенні її позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову та ухвалити нове рішення про задоволення її вимог про стягнення з ОСОБА_4 на її утримання аліменти в розмірі 12 % доходів відповідача щомісячно.

Вказує, що районним судом зроблений неправильний висновок про те, що чинним законодавством не передбачено зміну встановленого способу нарахування процентів, та не враховано, що матеріальний стан ОСОБА_4 поліпшився, а її не змінився.

Вислухавши пояснення апелянта, перевіривши відповідно до вимог ст.. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для зміни розміру аліментів на її утримання, визначеного рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.08.2011 року, не має.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки вони відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Право одного з подружжя на утримання передбачено статтею 75 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє право особи на утримання, яке виникло у неї під час шлюбу.

Як встановлено районним судом та підтверджується матеріалами справи рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.08. 2011 р. з ОСОБА_4 на підставі ст.ст. 75 - 77,79 - 80 СК України стягнуті з 03.02.2011 р. аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1000 грн. щомісячно до зміни доходу сторін.

Вказане рішення не змінено та не скасовано в установленому законом порядку.

Судом першої інстанції на підставі наданих доказів перевірені доводи сторін щодо їх матеріального та сімейного стану, в тому числі наявності у кожного з них нерухомого майна на праві власності, відсутності у повнолітньої дочки сторін надавати матері матеріальну допомогу, та зроблений обґрунтований висновок про те, що і з урахуванням реєстрації ОСОБА_4 іншого шлюбу, він має можливість продовжувати надавати допомогу у визначеному судом розмірі колишній дружині ОСОБА_3, яка потребує такої допомоги, оскільки є інвалідом третьої групи загального захворювання безстроково, має незначний розмір пенсії.

При цьому районним судом правильно зазначено, що застосування ст.. 75 СК України можливо лише при наявності сукупності перелічених в цій нормі права підстав, тому доводи відповідача ОСОБА_4 на наявність у ОСОБА_3 розміру пенсії, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму, встановленого для ociб, які втратили працездатність, не є підставою для відмови в задоволенні позову останньої.

Судом першої інстанції також обґрунтовано зроблений висновок й про те, що на час виниклих правовідносин матеріальний стан відповідача ОСОБА_4 не поліпшився, тому відсутні підстави для зміни розміру визначених за рішенням суду аліментів на утримання ОСОБА_3

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 80 -82 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) іншого подружжя на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що суд не може змінити спосіб нарахування аліментів, визначених рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.08. 2011 р., є помилковими.

Однак враховуючи, що в задоволенні позову ОСОБА_3 судом відмовлено не тільки з цих підстав, але також й з недоведеності позову в частині необхідності зміни розміру аліментів з підстав збільшення доходів відповідача за наявності у нього дружини, яка працює та отримує пенсію, колегія суддів вважає, що підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, не має.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: