РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Потаніної О.О.,

з участю представника

позивача ОСОБА_1.

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, з участю третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України про зобов'язання вчинення дій,

встановив:

7 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про зобов'язання здійснити конструктивні зміни приміщення гаража по АДРЕСА_1 шляхом перенесення виїзду та виїзду з гаража на проїзну частину, посилаючись на те, що 25 грудня 2013 року рішенням Хмельницької міської ради №38 ОСОБА_1 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів площею 59 кв.м., що розташована по АДРЕСА_2. В період з жовтня 2013 року по травень 2014 року ОСОБА_4 здійснювалося будівництво гаража в дворі житлового будинку по АДРЕСА_1, який був збудований із значними порушеннями, при цьому виїзд із гаражів ОСОБА_3 збудований із виїздом на земельну ділянку позивача, чим порушується його право власності на земельну ділянку. Крім цього будівництво було здійснено із значним порушеннями вимог чинного законодавства у сфері будівництва, зокрема ДБН В2.3-15:2007, оскільки згідно проектної документації площа гаражів мала становити 43,02 кв.м., а згідно свідоцтва про право власності площа становить 35,7 кв.м., мінімальна площа для зберігання автомобіля має становити 25 кв.м. на автомобіль, розмір земельної ділянки має бути 30 кв.м. Також порушено п.5.6, п.6.4 зазначеного ДБН щодо облаштуванням виїзду та виїзду з автостоянок, які повинні бути розташовані із відступом від краю проїзної частини на відстані не менше 6 м., та мав бути вибраний найбільш економічний по площі гараж манежного типу з перпендикулярним розташуванням автомобілів до осі проїзду. Крім цього позивачем не погоджувалися межі земельної ділянки відповідача. Оскільки відповідачем було здійснено самовільне будівництво, яким порушено права позивача, останній просить його вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представником позивача було уточнено позовні вимоги, він просив зобов'язати ОСОБА_3 здійснити конструктивні зміни приміщення гаража по АДРЕСА_1 шляхом влаштування одного машино-місця та перенесення виїзду та в'їзду з гаража на проїзну частину - АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, в подальшому в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

3 червня 2010 року рішенням постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва №7 було надано дозвіл на збереження самочинного будівництва гаража в дворі будинку по АДРЕСА_1, вартістю 24 537 грн. згідно схеми БТІ.

25 квітня 2012 року рішенням постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва №6 було рекомендовано управлінню архітектури та містобудування видати містобудівні умови та обмеження на самовільне будівництво гаражів, та рекомендовано ОСОБА_3 звернутися із завою до Хмельницької міської ради з проханням про збереження об'єкта будівництва та надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для будівництва гаража у дворі будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням 40 сесії Хмельницької міської ради від 3 листопада 2010 року №12 громадянці ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів - землі житлової та громадської забудови площею 44 кв.м. по АДРЕСА_1 в дворі будинку.

Рішенням 6 сесії Хмельницької міської ради від 27 квітня 2011 року №19 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання їх у власність для будівництва індивідуальних гаражів - землі громадської та житлової забудови , зокрема п.92 ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,44 га. в дворі будинку по АДРЕСА_1.

26 грудня 2011 року ОСОБА_3 набула у приватну власність земельну ділянку площею 0,0044 га. для індивідуального гаражного будівництва по АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №716701.

16 травня 2012 року ОСОБА_3 Управлінням архітектури та містобудування департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів було надано містобудівні умови і обмеження забудови земельної ділянки площею 0,0044 га., визначено, що під'їзд та підхід до гаража буде здійснюватись з АДРЕСА_1.

22 червня 2012 року в Інспекції ДАБК у Хмельницькій області було зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт - 2 індивідуальних гаражів замовником ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 в дворі будинку, площа забудови 44 кв.м.

25 грудня 2013 року в інспекції держархбудконтролю у Хмельницькій області було зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

25 січня 2014 року ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності серії САК №438132 була право власності на гараж у дворі будинку по АДРЕСА_1 площею 35,7 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради №472 від 9 липня 1999 року ОСОБА_6 було надано дозвіл на прибудову до сараю гаража у дворі будинку по АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 21 кв.м.

Рішенням 32 сесії Хмельницької міської ради від 25 грудня 2013 року №38 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів - землі житлової та громадської забудови площею 52 кв.м. по АДРЕСА_2 в дворі будинку.

Рішенням 37 сесії Хмельницької міської ради №38 від 30 квітня 2014 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання ділянки у власність для будівництва індивідуальних гаражів - землі житлової та громадської забудови, а саме, щодо передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 59 кв.м.

8 травня 2014 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 було набуто у власність земельну ділянку площею 0,0059 га. для будівництва індивідуальних гаражів у дворі будинку по АДРЕСА_2.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень.

Представником позивача порушення, не визнання чи оспорювання відповідачем прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 не доведено, не встановлено цього і в судовому засіданні.

Так в судовому засіданні представником позивача належними та допустимими доказами не доведено, що на час виникнення у ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку плошею 59 кв.м., збудовані ОСОБА_3 індивідуальні гаражі мали статус самочинно збудованих, оскільки вони хоча і були збудовані самочинно, про що зазначено у оцінювальному акті Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 19 квітня 2010 року, який був долучений до заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на збереження збудованих гаражів, яка була надана для вирішення цього питання постійно діючою комісією з питань самочинного будівництва, однак відповідне будівництво було здійснено на раніше забудованій земельній ділянці, на місці будівлі, 1965 року побудови, яка була розташована таким самим чином, на двоє воріт із виїздом паралельним АДРЕСА_1, про що свідчить долучена до справі фотографія та не заперечувалося представником позивача. Право власності на гараж ОСОБА_3 було набуто у встановленому законом порядку, надано дозвіл на збереження самочинно збудованого нерухомого майна, передано у власність земельну ділянку, зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстровано право власності на відповідне майно. Право власності та користування земельною ділянкою площею 59 кв.м. у ОСОБА_1 виникло лише 8 травня 2014 року, пізніше у часі ніж ОСОБА_3 отримала у власність земельну ділянку площею 44 кв.м. (26 грудня 2011 року) та зареєструвала право власності на гараж 25 січня 2014 року, при цьому, що станом на 19 квітня 2010 року гараж вже був фактично побудований. Також судом враховується, що під будівництво індивідуального гаражу у дворі будинку по АДРЕСА_2 була виділена земельна ділянка площею 21 кв.м., а у позивача право володіння розпорядження та користування земельною ділянкою площею 59 кв.м. виникло тільки 8 травня 2014 року.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

В силу ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Згідно ст.8 Закону України «Про архітектурну діяльність» робоча документація для будівництва (реконструкції, реставрації, капітального ремонту) об'єкта архітектури виконується відповідно до державних стандартів, норм і правил на підставі затвердженого проекту.

Робоча документація для будівництва або авторський нагляд за її розробкою виконуються за участю архітектора - автора затвердженого проекту відповідно до укладеного договору на розроблення проекту цього об'єкта архітектури.

Відповідно до ст. 9 цього Закону будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що істотного відхилення від проекту при будівництві гаражу відповідачем не доведено, наслідком чого є реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зазначена декларація є дійсною, на її підставі ОСОБА_3 зареєструвала право власності на нього, приписів інспекцією ДАБК України в Хмельницькій області про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил невідповідності об'єкта не видавалось, декларація про готовність об'єкта до експлуатації з підстав визначених ст.39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.28,29 Постанови КМ України, від 13.04.2011, № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» не скасовувалася, а тому, суд вважає, що підстав для задоволення позову не має, у зв'язку із його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.16, 376, 391 ЦК України, ст.ст.8,9 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст.60, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про зобов'язання здійснити конструктивні зміни приміщення гаража по АДРЕСА_1 шляхом влаштування одного машино-місця та перенесення в'їзду та виїзду з гаража на проїзну частину - АДРЕСА_1 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: