Справа № 461/4169/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/5130/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Симець В.І.,

з участю: представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бабія І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Роман Назара Олеговича на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2015 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, -

встановила:

оскаржуваною ухвалою вищевказану скаргу задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойко О.М. щодо невиконання всіх необхідних дій для звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника.

Зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойко О.М. по виконавчому провадженню ВП № 41415420, відкритому 11.01.2014 р., виконати всі необхідні дії для звернення стягнення на грошові кошти та інше майно боржника, перелічені в п. 5.1.1. Інструкції «Про проведення виконавчих дій» шляхом надіслання відповідних запитів до органів земельних ресурсів, нотаріату, тощо. В решті вимог, зазначених в скарзі, відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Роман Н.О., просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та те, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, зокрема, апелянт зазначає, що державним виконавцем отримано необхідну інформацію з відповідних реєстрів.

Інші учасники процесу у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу на підтримання апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи вимоги заявника районний суд вірно виходив з наданих сторонами доказів та обґрунтувань на підтвердження доводів заявника та заперечень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на доводи заявника.

Так, в ході розгляду справи та відповідно до наданих заінтересованою особою - Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України встановлено, що на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України знаходиться виконавчий лист № 461/5894/13-ц, виданий 15 жовтня 2013 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Галев ЛТД» на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» суми боргу у загальному розмірі 10 078 674,42 гривень (а.с.30-31).

11 січня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа № 461/5894/13-ц (а.с.33).

Цього ж дня вищевказаним головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику (а.с.36).

25 січня 2014 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Бойко О.М. винесена постанова про стягнення виконавчого збору з боржника в сумі 1 007 892,44 грн. (а.с.40) .

25.01.2015 року цим же головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України винесена постанова про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника (а.с.43-45).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 11 вищевказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання. Крім того, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Однак, як встановлено судом, що вбачається з матеріалів справи, з метою захисту інтересів стягувача головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в порушення вищевказаного Закону та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом міністерства юстиції України 15.12.1999 р. № 74/5 ( з подальшими змінами та доповненнями) не здійснені всі повноваження для виконання виконавчого листа та виконання боржником від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду. Зокрема, з метою захисту інтересів стягувача не одержав від бюро технічної інвентаризації, органів земельних ресурсів дані про знаходження у боржника нерухомого майна, не звертався до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань.

Посилання апелянта на те, що ним отримано необхідно інформацію про майно боржника з Єдиного державного реєстру прав про зареєстровані речові права на нерухоме майно та об'єкти незавершеного будівництва боржника, а відтак ним виконані всі необхідні виконавчі дії є помилковим, оскільки ним не враховано, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно», державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви правонабувача, сторін (сторони) правочину, за яким виникло право, або уповноважених ними (нею) осіб. А відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно; права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Таким чином, висновок суду першої інстанції є вірним, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, а оскаржуваної ухвали - залишення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Роман Назара Олеговича відхилити, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.