Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9185/13-ц Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В. В.
Категорія 43 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

при секретарі Гарбузюк Ю.І.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу виконавчого комітету Житомирської міської ради

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Житомирської міської ради, треті особи - комунальне підприємство «ВЖРЕП №9» Житомирської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на постійне користування жилим приміщенням,-

встановив:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати за ним право постійного користування житловою кімнатою АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що його мати разом із сім»єю в 1987 року отримала дозвіл на заселення в спірну кімнату. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 11.01.2011 року за його матір»ю визнано право на постійне користування цим жилим приміщенням. Проте відповідач звернувся до суду з позовом про їх виселення із цієї кімнати без надання іншого житла. Вважав, що такими діями відповідача порушені його права та законні інтереси.

Рішенням Корольовського крайонного суду м.Житомира від 16 червня 2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право на постійне користування жилим приміщенням, а саме, кімнатою АДРЕСА_1.

У поданій апеляційній скарзі виконавчий комітет Житомирської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із змісту рішення виконкому Житомирської міської ради №174 від 13.03.1986 року вбачається, що маневровий відселенський фонд міста був виділений за рахунок прийняття на баланс місцевих Рад гуртожитків льонокомбінату по АДРЕСА_1 по мірі відселення з них тимчасово проживаючих жителів (а.с.47). Зазначене рішення є чинним.

Листом Житомирського міськвиконкому від 16 січня 1987 року, адресованим начальнику ЖЕУ-9, дозволено заселити сім"ю ОСОБА_4 в кімнату №67 у відселенському фонді по АДРЕСА_1 (а.с.6). В даний час назва вулиці перейменована на „Східна".

З дня народження позивач, який є сином ОСОБА_4, зареєстрований у цій кімнаті (а.с.65).

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на спірне жиле приміщення є похідним від права на нього його матері ОСОБА_4, членом сім"ї якої він є.

Проте погодитися з такими висновками суду неможливо, зважаючи на наступне.

Правовий статус та порядок надання житлових приміщень, які відносяться до фонду житла для тимчасового проживання громадян, визначається ст.ст.132-1,132-2 ЖК та Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004року №422 «Про затвердження порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання».

Згідно з п.п.3,15,16 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання, житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються за рішеннями виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, Київської і Севастопольської міськдерж-адміністрацій: громадянам, які втратили житло внаслідок звернення стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного приміщення; біженцям, які набули цього статусу відповідно до Закону України „Про біженців" та громадянам, які вимушені залишити житлові приміщення внаслідок його аварійного стану, стихійного лиха або з інших підстав, які загрожують стану та безпеці відповідного приміщення.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, Київська і Севастопольська міськдержадміністрації видають громадянам ордер на вселення в житлове приміщення.

Під час видачі ордера на житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання між власником житлового фонду або уповноваженою ним особою та громадянином, кому надається в користування зазначене житло, укладається договір найму житлового приміщення установленого зразка. Форма договору встановлюється Держжитлокомунгоспом.

Ордер та договір найму є підставою для вселення в житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання і для користування таким житлом на договірних умовах. Строк проживання відлічується з дати підписання договору найму.

Відповідно до ч.4 ст.132-2 ЖК та п.5 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності їх набути альтернативне місце проживання.

У разі неспроможності змінити місце проживання громадянин повинен за місяць до закінчення строку договору найму житлового приміщення звернутися до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради,Київської і Севастопольської міськдержадміністрації із заявою про продовження цього строку (п. 23 Порядку).

В даному випадку позивачем не надано доказів на підтвердження факту вселення у спірне жиле приміщення з дотриманням вимог закону, а отже, і набуття законного права на користування ним.

Крім того, за приписами п.4 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання громадяни, яким надане житлове приміщення з фондів житла для тимчасового проживання, не мають права приватизувати, обмінювати та здійснювати поділ такого приміщення, здавати його в піднайм або вселяти до нього інших громадян.

Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання призначаються для окремої категорії громадян, перелік яких визначений п.3 Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання та є вичерпним.

Забезпечення осіб житлом на постійній основі як таких, що потребують поліпшення житлових умов, за рахунок житла із фонду для тимчасового проживання не здійснюється.

Проте, суд першої інстанції на зазначені вище положення закону уваги не звернув, не визначився з характером спірних правовідносин та ухвалив рішення, що не відповідає вимогам закону.

Крім того, посилання суду на набуття матір"ю позивача права на спірну квартиру на підставі рішення суду від 11 січня 2011 року не може бути безумовною і достатньою підставою для задоволення позову (а.с.5).

Так, копія зазначеного рішення не містить відмітки про набуття ним законної сили.

Як визнали в судовому засіданні представники обох сторін, зазначене рішення було скасоване судом першої інстанції як постановлене заочно і до цього часу справа не розглянута судом.

За наведених обставин та відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316ЦПК України, суд, - в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Житомирської міської ради задоволити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 16 червня 2015 року скасувати, ухваливши нове.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до виконавчого комітету Житомирської міської ради, треті особи - комунальне підприємство «ВЖРЕП №9» Житомирської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права на постійне користування жилим приміщенням.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: