Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №337/7877/14-ц
Провадження №22ц/778/3194/15 Головуючий у 1 інстанції: Котляр А.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради по Хортицькому району про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_5 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_6, яка була законним представником ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В ході розгляду справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 досягли повноліття, у звязку із чим позивачі у лютому 2014 року уточнили позов, за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивались до ОСОБА_6В, та ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог, позивачі вказали, що 21.11.2011 року о 15-30 годині поблизу СШ№49 по вул. Будьоного в м. Запоріжжя, неповнолітній ОСОБА_3, 1996 року народження, завдав удару в обличчя неповнолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого ОСОБА_4 було вибито два зуба. Батько неповнолітнього ОСОБА_4, позивач ОСОБА_5 витратив на обтеження, лікування та протезування сина 1967,55 грн. Окрім того, внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінили в 11875,50 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просили суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вартість обстеження, лікування та протезування в розмірі 1967,55 грн. та моральну шкоду в розмірі 11875,50 грн. та судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1967,55 грн. та на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_3 підтримав доводи скарги, пояснивши, що не заперечує проти того, що 21.11.2011 року наніс удар в обличчя ОСОБА_4, проте заперечує проти стягнення з нього шкоди, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 спровокував його на такі дії.

Відповідач ОСОБА_6 пояснила, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки провина у нанесені тілесних ушкоджень її сином ОСОБА_3 ОСОБА_4 не доведена, до того ж квитанції, які надані позивачами на підтвердження вартості лікування та протезування, є сумнівними.

Позивач ОСОБА_5 та його представник проти доводів скарги заперечили, пояснили що вважають оскаржуване рішення суду законним та обгрнутованим.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учаників апеляційного провадження, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Матеріальна шкода відшкодовується особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи (п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27 березня 1992 року).

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Статтєю 1179 ЦК України передбачено, що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Судом установлено, 21.11.2011 року близько 15-30 години біля СШ№49 в м. Запоріжжя, між неповнолітніми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, сталась конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 наніс удар в обличчя ОСОБА_4, внаслідок чого вбив останьому два передніх зуба.

Відповідно до акту судово-медичного дослідження №2783 від 14.12.2011 року, травматичне видалення 1,2 зубів верхньої шелепи зліва у ОСОБА_4 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Постановою суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_6 від 16 грудня 2011 року та протоколом про адміністративне правопорушення за ст.184 КУпП України підтверджено факт нанесення тілесних ушкоджень неповнолітнім ОСОБА_7 неповнолітньому ОСОБА_4 Наведені обставини також підтверджуються постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.07.2012 року.

Загальна сума, що була витрачена на обстеження, придбання ліків та протезування ОСОБА_8 була сплачена його батьком ОСОБА_5 і складає 1967 грн. 55 коп.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, правильно застосувавши положення ст. ст. 1166, 1167, 1195, 1179 ЦК України, врахувавши роз'яснення Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, виходив із того, що ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_4, чим завдав батьку останього ОСОБА_5 матеріальної шкоди у розмірі 1967 грн. 55 коп. та безпосередньо ОСОБА_4 моральної шкоди 1000грн, яку стягнув відповідно на їх користь.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі не довели винність відповідача ОСОБА_7 у тому, що внаслідок саме його удару ОСОБА_4 було вибито два передніх зуба спростовуються постановою про притягнення ОСОБА_6 від 16 грудня 2011 року до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпП України та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 18.07.2012 року, актом судово-медичного дослідження №2783 від 14.12.2011 року.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції належним чином не оцінив докази, які були надані позивачами на підтвердження розміру матеріальної шкоди є неприйнятими з огляду на наступне.

Згідно статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом першої інстанції досліджені докази на підтвердження вимог про стягнення матеріальної шкоди без порушень процесуального права.

Так, загальна сума, що була витрачена ОСОБА_5 на обстеження, придбання ліків та надані стоматологічних послуг його сина ОСОБА_4 склала 1967 грн. 55 коп, що підтверджується квитанцією про сплату 126 грн. від 24.11.2011 року на рахунок ТОВ Запорізька обласна клінічна стоматологічна поліклініка, призначення - лікування; квитанцією про сплату 31 грн. від 23.11.2011 року на рахунок ТОВ Запорізька обласна клінічна стоматологічна поліклініка , призначення - огляд ротової порожнини; квитанцією про сплату 450 грн. від 23.11.2011 року на рахунок ПП Юнімед, призначення МРТ сканування; квитанцією про сплату 500 грн. від 23.12.2011 року та 400 грн. від 20.04.2013 року на рахунок ФОП Драбинка, призначення платежу стоматологічні послуги; квитанцією про сплату 300 грн від 28.05.2013 року на рахунок ФОП ОСОБА_9, призначення платежу компютерна томографія зубо-щелепної системи; квитанцією на суму 23,55 грн., 50,50 грн., 35 грн. та 51,50 грн. з аптек на придбання крему Корега та засобу Стоматидин.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що пояснення позивача ОСОБА_5 щодо лікування, яке було призначено його сину ОСОБА_4, відповідає витратам, які були підтверджені належними доказами і сумнівів не викликали. Суд першої інстанції ґрунтовно мотивував прийняття таких доказів тим, що надані стоматологічні послуги відповідають лікуванню тих ушкоджень, що отримав ОСОБА_4 Так само узгоджуються дати придбання ліків та оплати послуг із часом отримання ушкоджень ОСОБА_4 Оскільки такі витрати поніс батько ОСОБА_4 ОСОБА_5 суд правморіно стягнув матеріальну шкоду на його корсить.

Заперечення відповідача в судовому засіданні про те, що МРТ сканування ОСОБА_4 було рекомендовано лікарем, а не призначено є безпідставним.

Судом апеляційної інстанції оглянуто в судовому засіданні оригінал медічної картки ОСОБА_4, згідно до якої останньому лікарем невропатологом ЗДБМЛ №5 23.11.2011 року було рекомендовано МРТ скасування голови (а.с.120).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 зазнав фізичного болю внаслідок удару ОСОБА_3, це призвело до вибиття двох зубів, що вплинуло на його зовнішній вигляд та вимову, що безумовно відбилося на відношенні до нього оточуючих. Судом також враховане, те що ініціатором конфлікту був ОСОБА_4 і доводи апеляційної скарги про те, що вказана обставина не взята до уваги судом є безпідставними. Таким чином, суд дотримався вимог виваженості, розумності та справедливості, та стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги, стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права.

Суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин, з дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що по справі постановлено законне і обгрунтоване рішення, тому підстав для його скасування або зміні не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: