Справа № 712/4290/15-ц
Провадження № 2/712/1575/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - Мельник І.О.

при секретарі - Аліценко О.О.

з участю адвокатів - Руднічука Д.В., Чубина О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, інфляційних та трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, інфляційних та трьох відсотків річних. Свої вимоги мотивує тим, що 21.10.2004 року близько 23 години 35 хвилин відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Котовського в м. Черкаси в районі магазину «Бриг», в порушення п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України при виявленні небезпеки для руху у вигляді пішохода, яку водій об'єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок наїзду позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров'я за ознакою небезпеки для життя у вигляді: забою головного мозку важкого ступеня тяжкості, перелому кісток основи черепа, забої та садна м'яких тканин голови, рани тканин голови в лівій тім'яно-скроневій області середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я для життя у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в ніжній третині, забої та садна тіла. Водій з місця скоєння ДТП зник. Дані обставини були встановлені вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24.04.2012 року, якими відповідача було визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України.

18.03.2013 року Соснівським райсудом м. Черкаси було ухвалено рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким стягнуто матеріальну шкоду в сумі 69421,96 грн. та моральну шкоду в сумі 40000 грн., а також судові витрати.

Під час розгляду вищевказаної цивільної справи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, було проведено судово-економічну експертизу та отримано висновок № 2023-Б від 05.12.2012 року, згідно якого визначений розмір матеріальних збитків від недоотриманої заробітної плати (доходу) ОСОБА_3 Суму недоотриманої зарплати експерт рахував на підставі даних статистики виходячи із середньої заробітної плати в галузі будівництва в Черкаській області, враховуючи виплачену пенсію по інвалідності другої групи. З загальної суми нарахованої зарплати штатного працівника у будівництві Черкаської області за період з 15.07.2005 по 31.10.2012 року - 123226,00 грн., була відрахована сума отриманої позивачем за цей же час пенсії по інвалідності - 59136,60 грн. В подальшому отриману суму стягнуто за рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.03.2013 року.

На даний час позивач заявляє вимоги про стягнення недоотриманої зарплати за період з 15.07.2005 по 31.10.2012 року у сумі 59136,60 грн., яка не була стягнута за попереднім рішенням суду. Крім того відповідно до даних статистики заробітна плата штатного працівника у будівництві Черкаської області за період з 01.11.2012 по 31.01.2015 року складає 53330 грн., яка з тих самих підстав має бути йому також відшкодовано. Таким чином, позивач заявляє вимоги про стягнення з відповідача недоотриманої зарплати за період з 15.07.2005 року по 31.01.2015 року в сумі 112466,60 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні втрати щодо заборгованості - це своєрідне «здешевлення», якого зазнає заборгованість (грошове зобов'язання) внаслідок інфляції. Інфляція - це знецінювання грошей, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Згідно довідки Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 06.03.2015 року № 8923, станом на 06.03.2015 року ОСОБА_4 перерахував кошти в загальній сумі 5363,70 грн., залишок боргу складає 106958,06 грн. В зв'язку з чим зобов'язання з погашення заборгованості по недоотриманій заробітній платі не припинило існувати, а тому позивач надає відповідні розрахунки та просить стягнути з відповідача інфляційні нараховані на загальний розмір недоотриманого ним доходу в сумі 99388,83 грн., та три відсотки річних в сумі 40320,71 грн., а всього 139709,54 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Руднічук Д.В. позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Позивачем було додатково надано пояснення та медичні документи, якими той підтверджував факт продовження лікування та наявності на сьогодні тих самих діагнозів та розладів його здоров'я, що були і під час ухвалення попереднього рішення суду. Також було надано письмові пояснення та документи на підтвердження обставин ухилення відповідача від виконання рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.03.2013 року.

Представник відповідача - адвокат Чубин О.М. позов не визнав та надав письмові заперечення, які підтримав та просив суд повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Суду пояснив, що вимоги позивача про відшкодування недоотриманої заробітної плати вже були задоволені рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.03.2013 року, а отже у позивача вже немає права заявляти їх повторно. Також, законодавство України передбачає право інвалідів працювати на підприємствах та займатись підприємницькою діяльністю, якими позивач не бажає користуватись, в свою чергу відповідач є добросовісним боржником та не ухиляється від сплати боргу, а через об'єктивні обставини не може сплачувати заборгованість. Крім того, зауважив на неможливості застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України до даних правовідносин, оскільки вони виникають із завдання шкоди.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши письмові матеріали, вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.02.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 24.04.2012 року, відповідача визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286 КК України та ч. 1 ст. 135 КК України, а також рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.03.2013 року, встановлені обставини, які в силу ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ.

Зокрема, встановлені наступні обставини, що не підлягають доказуванню.

21.10.2004 року близько 23 години 35 хвилин, відповідач ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухаючись по вул. Котовського в м. Черкаси в районі магазину «Бриг», в порушення п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України при виявленні небезпеки для руху у вигляді пішохода, яку водій об'єктивно спроможний був виявити, не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок наїзду позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров'я за ознакою небезпеки для життя у вигляді: забою головного мозку важкого ступеня тяжкості, перелому кісток основи черепа, забої та садна м'яких тканин голови, рани тканин голови в лівій тім'яно-скроневій області середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я для життя у вигляді закритого перелому обох кісток правої гомілки в ніжній третині, забої та садна тіла.

ОСОБА_3 перебував в нейрохірургічному відділенні Черкаської міської лікарні № 3 з 22.10.2004 року по 09.11.2004 року з діагнозом тяжка відкрита черепно мозкова травма, перелом основи черепа, забій головного мозку важкого ступеня тяжкості, забій та садна м'яких тканин голови, рани тканини голови в лівій тім'яно-скроневій області середнього ступеня тяжкості, закритий перелом обох кісток правої гомілки в нижній третині, забої та садна тіла, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Із вказаної медичної установи позивач був виписаний, але в подальшому постійно проходив курс лікування для підтримки стану свого здоров'я, в зв'язку з поганим самопочуттям. Висновком МСЕК від 30.06.2005 року ОСОБА_3 призначено II групу інвалідності.

Також з матеріалів справи та рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.03.2013 року вбачається, що потерпілий мав професію будівельника та на час скоєння ДТП працював на МПП «Пілігрим», з якого 15.07.2005 року був звільнений за станом здоров'я.

Згідно з наданими позивачем виписки Четвертої Черкаської міської поліклініки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 27.04.2015 року та консультативного висновку спеціаліста КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» від 19.03.2015 року, позивач має діагнози: стійкі залишкові явища перенесеної важкої ЗЧМТ та органічне ураження ЦНС, отримані внаслідок перенесення важкої травми - (ДТП - 2004). Хворий перебуває на «Д» обліку у невролога з 2004 року. Регулярно проходить курси відновного амбулаторного лікування, лікування в умовах денного стаціонару, консультується психіатром, потребує подальшого відновного лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.

Згідно з ч. 3 ст. 1195 ЦК України шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Як вбачається з заяви позивача про збільшення позовних вимог від 17.01.2013 року та рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.03.2013 року у цивільній справі № 2-1249/12, суд стягнув з ОСОБА_4 матеріальні збитки у вигляді недоотриманої заробітної плати за період з 15.07.2005 року по 31.10.2012 року в розмірі 64421,96 грн., при загальному розмірі заробітної плати для даної категорії працівників у вказаний період часу - 123226,00 грн., тобто з за мінусом виплаченої пенсії по інвалідності другої групи, станом на 31.10.2012 року. Проте, ч. 3 ст. 1195 ЦК України вказує на необхідність відшкодування втраченого заробітку у повному обсязі не залежно від отриманого потерпілим іншого доходу (пенсії) у вказаний час. Тому в даному разі суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимоги позивача щодо стягнення частини недоотриманої зарплати штатного працівника у будівництві Черкаської області за період з 15.07.2005 по 31.10.2012 року в сумі 59136,60 грн., яка не була стягнута за рішенням Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.03.2013 року.

Крім того, відповідно до даних заробітної плати штатного працівника у будівництві Черкаської області, що надані у довідках Головного управління статистики у Черкаській області, заробітна плата штатного працівника у будівництві Черкаської області за період з 01.11.2012 по 31.01.2015 року складає 53330 грн. (2097+1851+26610+21012+1760).

З 2004 року і по теперішній час позивач перебуває на «Д» обліку у невролога. Систематично проходить курси відновного амбулаторного лікування, лікування в умовах денного стаціонару, консультується психіатром, потребує подальшого відновного лікування, тощо, що прямо пов'язано з ДТП 2004 року та є його безпосереднім наслідком ДТП. Стан здоров'я позивача не поліпшився з моменту постановлення попереднього судового рішення у 2013 році, хворий має витрачати значні кошти та багато часу на лікування та відновлення свого здоров'я, що свідчить про повну втрату професійної працездатності та значну втрату загальної працездатності особи. У зв'язку з цим, суд доходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача про стягнення суми недоотриманої ним зарплати у галузі будівельництва за період з 01.11.2012 по 31.01.2015 року, яка складає 53330 грн.

Загальний розмір недотриманої зарплати позивача за період з 15.07.2005 по 31.01.2015 року, що має бути стягнутий в даному разі з відповідача, складає - 112466,60 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, що передбачає їх виникнення безпосередньо з актів цивільного законодавства, а якщо ними встановлено виникають з рішень суду та з настання або не настання певної події.

Як зазначалося вище, нормою ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я іншій фізичній особі, зобов'язана її відшкодувати. Згідно з ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.

Тобто, в даному разі суд погоджується з правовими висновками рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.03.2013 року, які грунтуються на підставі вказаних норм права, та вважає, що на відповідача покладається грошовий обов'язок сплачувати позивачу розмір середнього заробітку, що той мав отримувати під час роботи за своєю кваліфікацією у будівництві, але за станом здоров'я не отримав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1208 ЦК України, за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 2 Закону «Про індексацію доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, а саме суми відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом.

Інфляційні втрати щодо заборгованості - це своєрідне «здешевлення», якого зазнає заборгованість (грошове зобов'язання) внаслідок інфляції. Інфляція - це знецінювання грошей, що супроводжується ростом цін на товари і послуги.

В даному випадку йдеться про конкретні заробітні плати, які позивач не отримав за конкретні місяці попередніх років, що він не виходив на роботу через каліцтво. Ці недоотримані доходи не були сплачені до цього часу, а отже через інфляцію позивач втратив свою купівельну спроможність.

Відповідно до наданих доказів відповідач ухиляється від виконання рішення Соснівського райсуду м. Черкаси від 18.03.2013 року.

За вказаних обставин суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо неможливості застосування до даних правовідносин вимоги ст. 625 ЦК України, оскільки в існує специфічний вид грошового зобов'язання, пов'язаний з відшкодуванням втраченої заробітної плати.

Наведені у позові розрахунки суми інфляційних втрат на заробітну плату зазначену в таблиці № 1, за період з липня 2005 року по січень 2015 року, є вірним, відповідач не надав свого розрахунку інфляційних та річних, а тому його доводи щодо неправильного їх нарахування суд вважає необґрунтованими.

Згідно з довідкою Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції від 06.03.2015 року № 8923, станом на 06.03.2015 року ОСОБА_4 перерахував кошти в загальній сумі 5363,70 грн., залишок боргу складає 106958,06 грн. Таким чином, зобов'язання з погашення заборгованості по недоотриманій заробітній платі не припинило існувати, а тому слід нараховувати інфляційні та три відсотки річних до цього часу, відповідно до наданих позивачем розрахунків. Сума інфляційних нарахованих на розмір заборгованості з відшкодування матеріальних збитків складає 99388,83 грн., та загальна сума трьох відсотків річних складає 40320,71 грн., а всього 139709,54 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 16, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 509, 526, 625, 1195 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди, інфляційних та трьох відсотків річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки у вигляді недоотриманої заробітної плати в сумі 112466,60 грн., інфляційні в сумі 99388,83 грн., три відсотки річних в сумі 40320,71 грн., а всього 252 176,14 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2, на користь держави судовий збір в сумі 2521 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: Мельник І.О.