Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Кіцманського районного нотаріального округу ОСОБА_4, служба у справах дітей Кіцманської районної державної адміністрації Чернівецької області, про визнання договору іпотеки недійсним, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи»), посилаючись на те, що 07 липня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (далі - АКБ «ТАС-Комерцбанк») та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 002/0706/12-005, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США строком до 10 липня 2016 року зі сплатою 15 % річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у той же день між банком та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 002/0706/12-005-2, предметом якого є житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що при укладенні договору іпотеки було порушено права малолітніх дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які зареєстровані та проживають у зазначеному будинку, просила визнати договір іпотеки недійсним та зобов'язати реєстраційну службу Кіцманського районного управління юстиції вилучити відомості про обтяження нерухомого майна.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23 липня 2014 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним договір іпотеки нерухомого майна від 07 липня 2006 року № 001/0706/12- 005-2, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні Ініціативи» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення повністю не відповідають.

Встановлено, що 07 липня 2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 002/0706/12-005, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення до 10 липня 2016 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором у той же день між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 002/0706/12-005-2, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_4, згідно з умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 137,2 кв. м, житловою площею 53,7 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належить їй на праві приватної власності.

Згідно з відміткою у паспорті з 30 січня 2000 року ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Задовольняючи частково позов та визнаючи спірний договір іпотеки недійсним, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що на час укладення договору іпотеки право користування спірною квартирою мали двоє неповнолітніх дітей, тому відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» договір іпотеки не міг бути укладений без дозволу органу опіки та піклування.

Із такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Згідно з ч. 4 ст. 12 Закону для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У п. 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки), не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч. 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 посилалася на довідку Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 24 липня 2013 року № 1706, відповідно до якої вона разом з чоловіком та дітьми з 03 червня 2005 року зареєстрована по АДРЕСА_1.

Також, згідно з довідкою Мамаївської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 14 квітня 2014 року № 174, наданої адвокату позивача, у будинку по АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без реєстрації з 2000 року.

Зареєстровані у вказаному будинку ОСОБА_6 ОСОБА_3, та ОСОБА_7 з 03 червня 2005 року, а ОСОБА_5 - з 17 листопада 2006 року.

Разом з тим, заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що при укладенні спірного договору ОСОБА_3 була надана довідка виконавчого комітету Мамаївської сільської ради Чернівецької області від 17 червня 2006 року № 174/8, згідно з якою у будинку, що є предметом іпотеки, зареєстрована та проживає тільки позичальник.

У п. 2.1.1 спірного договору іпотеки також зазначено, що прав та законних інтересів неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних дітей та інших осіб, яких іпотекодавець зобов'язується утримувати, порушено не буде.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанції у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України наведених вимог закону не врахували, обставини, що мають значення для правильного вирішення справи належним чином не встановили, зокрема, не перевірили причини і підстави видачі протилежних довідок, розбіжностей щодо наданих довідок про реєстрацію неповнолітніх дітей та ОСОБА_3 не усунули, не з'ясували, чи дійсно неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на момент укладення договору іпотеки проживали та мали право користування будинком і залежно від цього, чи була необхідна згода органу опіки та піклування.

Також судами не враховано, що отримання дозволу органу опіки та піклування на укладення договору іпотеки входить до обов'язку батьків неповнолітніх дітей, а не банку.

Крім того, визнаючи недійсним договір іпотеки від 07 липня 2006 року № 002/0706/12-005-2, укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_3, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що ТОВ «Кредитні Ініціативи» не є стороною оскаржуваного договору, та відповідно не з'ясували, чи до належного відповідача пред'явлено позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 липня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик