Справа № 754/3251/15-ц
Головуючий у суді першої інстанції: Журавська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого - судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Волошиної В.М., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 3 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Зазначала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2002 по 2011 роки, від шлюбу мають дочку ОСОБА_7, 2003 року народження, на утримання якої за рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 20 жовтня 2013 року з відповідача стягнуті аліменти в сумі 2200 грн. У зв'язку з неналежним виконанням рішення суду у відповідача існує заборгованість в сумі 6900 грн. Посилаючись на положення ст. 196 СК України просила стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 11703 грн. Крім того, просила стягнути понесені нею додаткові витрати в сумі 9378 грн., які складаються з витрат на відпочинок дитини на морі в Єгипті, придбання мобільного телефону, електронної книжки та синтезатора.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 3 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 18 жовтня 2013 року на користь позивача стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини в розмірі 2200 грн. щомісяця. На виконання зазначено рішення видано виконавчий лист.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності у боржника заборгованості по аліментам станом на 1 липня 2015 року. Крім того, виходив із того, що витрати, які були понесені позивачем не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Встановлено та не заперечується представником відповідача в період часу з серпня 214 року по грудень 2014 року ОСОБА_5 допустив заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Подільського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.66).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_5 мав заборгованість за серпень 2014 року в сумі 2200 грн., за вересень 2014 року в сумі 1200 грн., за жовтень 2014 року - 1700 грн., за листопад 2014 року - 900 грн., за грудень 2014 року - 900 грн. Загальна сума заборгованості складала 6900 грн., яка була погашена відповідачем у лютому - березні 2015 року.

Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів повинно виконуватися щомісяця, погашення заборгованості по аліментам, яка виникла за період з серпня по грудень 2014 року, у лютому 2015 року, не позбавляє одержувача права вимагати стягнення неустойки. А тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки у зв'язку з відсутністю у ОСОБА_5 заборгованості станом на 1 травня 2015 року та на 1 липня 2015 року.

Визначаючи суму неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, колегія суддів не погоджується з наведеними позивачем ОСОБА_3 розрахунками і виходить з наступного.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-94цс15).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне врахувати сплачені ОСОБА_5 у грудні 2014 року суми в рахунок сплати аліментів, а саме 4 грудня 2014 року - 500 грн., 12 грудня 2014 року - 500 грн., 17 грудня 2014 року -300 грн., 30 грудня 2014 року -800 грн. , що підтверджується квитанціями ( а.с.105), оригінали яких оглянуті судом в судовому засіданні. Таким чином, у грудні місяці ОСОБА_5 сплатив 2100 грн. і його заборгованість за цей місяць складає 100 грн.

Відсутність своєї вини у виникненні заборгованості у спірному періоді ОСОБА_5 належними та допустимими доказами не довів. Пенсійний вік батьків відповідача та стан їх здоров'я не звільняє платника аліментів від виконання його обов'язку щодо утримання малолітньої дитини. Надана відповідачем копія податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 за 2014 рік з даними про відсутність доходу не є належним доказом неможливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду.

Отже, виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що до стягнення з відповідача підлягає неустойка у розмірі 1870 грн., зокрема, за серпень 2014 року - 682 грн. ( 2200 грн. х 1 % х 31 день : 100 %); за вересень 2014 року - 360 грн. ( 1200 грн. х 1 % х 30 днів : 100 %); за жовтень 2014 року ( 1700 грн. х 1 % х 31 день : 100%); за листопад 2014 року - 270 грн. ( 900 грн. х 1 % х 30 днів : 100%); за грудень 2014 року - 31 грн. ( 100 грн. х 1% х 31 день : 100%).

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення понесених нею додаткових витрат на утримання малолітньої дочки в сумі 9378 грн.

Відповідно до ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Саме по собі придбання нового мобільного телефону, електронної книжки та синтезатора, а також відпочинок на морі у Єгипті, без доведеності особливих обставин, з якими закон пов'язує обов'язок одного із батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, не дає підстав покладати виконання такого обов'язку на платника аліментів.

Належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності придбання електронної книги у зв'язку з виявленою лікарями у дитини ОСОБА_7 пупковою грижею позивачем у передбаченому ст..ст.10, 60 ЦПК України порядку суду не надано.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на неможливість дитини, у якої виявлена пупкова грижа, піднімати важкі речі, яким є портфель школярика, як на загальновідомий факт, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки за правилами ст. ст.10, 60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат і не впливають на їх правильність.

За таких обставин, рішення Деснянського районного суду м.Києва підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 309, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 3 липня 2015 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів і в цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 1870 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: