Провадження № 6/359/111/2015
Справа № 359/7857/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„ 10 вересня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12.08.2015 було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 та скасовано ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 квітня 2015 року у вказаній справі, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Так, 23.04.2015 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло на розгляд подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до виконання виконавчого листа №2/359/935 від 17.04.2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «АНСУ» боргу в розмірі 8936,07 доларів США.

Відповідно до подання на виконанні у відділі державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2/359/935 від 17.04.2014, виданий Бориспільським міськрайонним судом про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АНСУ» боргу в розмірі 8936,07 доларів США.

Державний виконавець стверджує, що боржником рішення суду добровільно не виконується, втому числі неодноразово викликався до відділу державної виконавчої служби для сплати заборгованості, проте вимоги державного виконавця ігнорує. Відповідно до ст..11 Закону України «Про виконавче провадження» він зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії, а також, вважає, що відповідно до ст..6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні державний виконавець Супрун Л.Ю. подання підтримала, додатково пояснила, що на даний час виконавче провадження закрито, за заявою стягувача виконавчий лист повернуто, проте відповідно до Закону «Про виконавче провадження» накладені на майно боржника обтяження не скасовані, а також не скасоване тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника, що було здійснене на підставі скасованої Апеляційним судом Київської області ухвали Бориспільського міськрайонного суду у даній справі. Вона також може пояснити, що усі постанови та виклики направлялись за вказаною у виконавчому листі адресою, за якою, як було встановлено пізніше, боржник не проживає та не зареєстрований, проте боржнику було відомо про відкрите виконавче провадження, оскільки він оскаржував дії державного виконавця в суді.

Представник боржника в судовому засіданні проти подання заперечував, вважає, що таке обмеження у праві виїзду за кордон порушує конституційні права боржника та створює перешкоди у підприємницькій діяльності боржника, повязаній з міжнародними перевезеннями. Боржник від виконання не ухиляється, майно не приховує. На думку представника боржника, та обставина, що боржник не визнає боргу та оскаржує рішення про стягнення боргу, а також звернувся до органів внутрішніх справ, які порушили кримінальну справу щодо працівників банку, не є підставою для застосування тимчасового обмеження, оскільки наявне в нього нерухоме майно арештоване державним виконавцем. Він також звертає увагу, що подання не відповідає за змістом і формою вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, а також не вносились виправлення у виконавчий лист у звязку зі зміною стягувача.

Заслухавши пояснення представника ВДВС, представника боржника, дослідивши долучені до подання матеріали, а також матеріали виконавчого провадження ЄДРВП №47395332, суд прийшов до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що в відділі державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції на виконанні знаходився виконавчий лист №2/359/935 від 17.04.2014, виданий Бориспільським міськрайонним судом про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший український ОСОБА_4» боргу в розмірі 8936,07 доларів США (а.с.12).

Як встановлено з матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.05.2014 року була направлена боржнику за вказаною у виконавчому листі адресою АДРЕСА_1, за якою боржник не зареєстрований та не проживає з 2009 року (а.с.3, 3-зворот). Докази вручення постанови в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Направлена в адресу боржника вимога, бути присутнім 05.06.2014 при описі та арешті майна за вищевказаною адресою АДРЕСА_2, а також залишений за вказаною адресою виклик до державного виконавця на 06.06.2014 року, фактично боржнику або членам його родини не вручались.

З матеріалів виконавчого провадження також встановлено, що постановою державного виконавця Супрун Л.Ю. від 05.09.2014 року на підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.04.2015 було замінено стягувача з ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» на ТОВ «АНСУ».

Судом встановлено, що на підставі постанови державного виконавця від 21.10.2014 року був накладний арешт на все майно боржника (а.с.10), в тому числі на належне йому нерухоме майно: жилий будинок та дачу, про що в матеріалах виконавчого провадження є відповідні відомості з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

З матеріалів виконавчого провадження також встановлено, що за заявою ТОВ стягувача «АНСУ» від 06.08.2015 державним виконавцем Супрун Л.В. було винесено постанову від 31.08.2015 року про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

З пояснень державного виконавця в судовому засіданні, а також з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що кошти на рахунках боржника відсутні, арештоване майно на момент закриття виконавчого провадження не оцінене та не реалізоване.

Згідно положень п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

За змістом ч.2 вказаної статті громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що наведені в поданні підстави для застосування тимчасового обмеження щодо виїзду за кордон божника ОСОБА_2 відсутні, а саме, відсутні достатні належні і допустимі докази, які б свідчили, що боржник ухилявся від виконання покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження» обовязків щодо виконання судових рішень, оскільки відсутні докази, що боржник отримував постанову про відкриття виконавчого провадження з вимогою про добровільне виконання рішення суду, а також виклики державного виконавця чи вимоги бути присутнім при виконанні виконавчих дій, або приховував майно.

При цьому суд виходить з того, що саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, що вказує державний виконавець, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Крім того, на момент розгляду справи в суді виконавче провадження було закрито, що за змістом п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» не дає державному виконавцю право вчиняти будь-які виконавчі дії, в тому числі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

З урахуванням наведеного, суд зробив висновок, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження підстави для встановлення тимчасового обмеження боржника в праві виїзду за кордон, а тому в задоволені подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2- відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Бориспільського міськраойнного суду І.В.Муранова-Лесів