АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1166/15
Справа № 642/6485/14ц Головуючий 1 інст. - Бондаренко В.В.
Категорія : трудові Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

с у д д і в Пономаренко Ю.А.,

Черкасова В.В.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 25 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Центр поводження з тваринами" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення збитків,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до КП "Центр поводження з тваринами" про поновлення на роботі на посаду головного лікаря ветеринарної медицини, про стягнення зарплати за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, що з 4 вересня 2012 року працював у відповідача лікарем ветеринарної медицини, а з 15 травня 2013 року на посаді головного лікаря ветеринарної медицини.

Наказом №88-к від 2 липня 2014 року йому було оголошено догану за невиконання посадових обов'язків за наказом директора центру про заборону відбору на влаштування потенційно небезпечних порід собак від 14 квітня 2014 року, що призвело до травмування у вольєрі іншого собаки.

Повторно, наказом № 103-к від 21 липня 2014 року йому було оголошено догану на підставі службової записки заступника головного лікаря за відсутність контролю за веденням первинної документації на тварин, а наказом № 104-к від 22 липня 2014 року звільнено з роботи на підставах п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання службових обов'язкові без поважних причин.

З посиланням на те, що притягнуто його до дисциплінарної відповідальності наказом від 2 липня 2014 року №88-к та від 21 липня 2014р. №103-к з питань , які не входять до його обов'язків головного лікаря відповідно посадової інструкції, а звільнено з роботи безпідставно, в порушення норм трудового права, ОСОБА_3 просив суд визнати незаконними та скасувати вказані накази директора центру, визнати незаконним його звільнення з роботи, поновити на посаду головного лікаря ветеринарної медицини, стягнути з відповідача на його користь за весь час вимушеного прогулу середній заробіток, з урахуванням уточнення позовних вимог у грудні 2014 року у розмірі 27731,45 грн. та 12072,62 грн. судових витрат на правову допомогу.

КП "Центр поводження з тваринами заперечував проти позову ОСОБА_3 з посиланням на притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи за допущені порушення службових обов'язків у відповідності та з дотриманням норм трудового права, що регулюють спірні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 25 грудня 2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з посиланням на підставність та обґрунтованість його позовних вимог, неправильне застосування судом норм та вимог матеріального і процесуального права при вирішення справи, рішення районного суду просить скасувати, новим рішенням позов задовольнити у повному обсязі заявлених ним вимог.

Дослідивши матеріли справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України, вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення районного суду скасувати, виходячи з наведеного.

За правилом ст..60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом, згідно наданих доказів встановлено, що ОСОБА_3 з 4 вересня 2012 року працював у відповідача лікарем ветеринарної медицини, наказом № 87-к від 10 вересня 2012 року переведений на посаду заступника головного лікаря, а наказом № 57-к від 15 травня 2013 року - головного лікаря.

Наказом № 104-к від 22 липня 2014 року за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків згідно п.3 ст.40 КЗпП України, на підставах наказу № 88-к від 2 липня 2014 року та наказу № 103-к від 21 липня 2014 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності за невиконання посадових обов'язків та оголошення йому догани, його звільнено з роботи з 22 липня 2014 року.

Визнавши підставним та обґрунтованим притягнення ОСОБА_3 протягом року двічі до дисциплінарної відповідальності та встановивши , що позивачем, в порушення посадових обов'язків, не здійснювався контроль за оформленням підлеглими відповідної документації, що призвело до обґрунтованої скарги, що надійшла до центру 8 липня 2014 року від особи, якої центром передано у березні 2014 року собаку для влаштування, суд вирішив що позивачем систематично, без поважних причин допущені порушення трудових обов'язків та те, що звільнено його з роботи з дотриманням норм та вимог трудового права, що регулюють спірні правовідносини.

Проте погодитись у повному обсязі з таким висновком суду не можна.

Згідно до положень ст..213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, таким, яким суд, виконавши усі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу відповідно закону.

Під час ухвалення рішення суд, за правилом ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За правилом п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За порушення трудової дисципліни до працівника відповідно до ч.1 ст.147 цього Кодексу може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, як догана та звільнення,в тому числі на підставах п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

До застосування цього стягнення роботодавець,згідно до ч.1 ст.149 цього Кодексу, повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

ОСОБА_3 відповідно посадової інструкції головного лікаря ветеринарної медицини центру зобов'язаний організовувати дослідження причини виникнення захворювань тварин, розробку методів їх лікування, контроль за роботою підпорядкованих йому працівників, правильність та своєчасність замовлення карт на тварин, достовірність внесення до них інформації та несе відповідальність за несвоєчасне неякісне виконання обов'язків та завдань, покладених на нього наказами директора підприємства, інструкціями та рекомендаціями управління ветеринарної медицини та відповідає за помилки в проведенні лікувальних заходів, які мали тяжкі наслідки для тварин.

По факту невиконання позивачем наказу директора центру від 14 квітня 2014 року № 48 про заборону влаштування потенційно небезпечних порід собак, відповідно якого йому оголошено догану наказом від 8 липня 2014 року вбачається, що в цей період він перебував у відпустці та 16 квітня 2014 року на зборах працівників не був присутній, будь-яких достовірних доказів про те,що він був ознайомлений з цим наказом матеріали справи не містять . посилання свідків з цих питань, визнаних судом як докази про обізнаність позивача з цим наказом є лише припущенням про можливе присутність позивача на підприємстві та за правилом ч.4 ст.60 ЦПК України не є підставою визнання факту доведеним.

Крім того, колегія не погоджується з висновком суду про виконання відповідачем вимог ч.1 ст.149 КЗпП України до прийняття наказу 2 липня 2014 року № 88-к.

Згідно повідомлення директора на адресу ОСОБА_3 про надання письмових пояснень за цим фактом, вказане повідомлення видане після застосування дисциплінарного стягнення в наступний день, а акт про відмову позивача від письмових пояснень складено із зазначенням дати - 2 липня , хоча в цей день , згідно графіку на першу половину липня не був для нього робочим.

З таких саме підстав колегія не може погодитись з висновком суду про дотримання відповідачем вимог ч.1 ст.149 КЗпП України про витребування у позивача письмових пояснень до притягнення його до дисциплінарної відповідальності за наказом № 103-к від 21 липня 2014 року, враховуючи що повідомлення про надання письмових пояснень щодо порушень наказу Держкомітету ветеринарної медицини "Про затвердження форм журналів" оформлено наступним днем 22 липня 2014 року про що також свідчить акт складений 22 липня 2014 року комісією про його відмову від надання таких пояснень (т.1 а.с.172-177).

З огляду на те, що на спростування доводів позивача за зазначеними фактами підприємством у відповідності до вимог ч.1 т.60 ЦПК України не було надано належних та допустимих й достовірних доказів , які об'єктивно свідчили б про невиконання ним посадових обов'язків та те, що підставою до притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності відповідачем визначено доповідну записку заступника головного лікаря, на яку наказом директора покладені обов'язки головного лікаря та в подальшому не підтверджені будь-якими іншими доказами, колегія вважає, що накази від 2 липня та від 21 липня 2014 року про оголошення ОСОБА_3 доган були прийняті відповідачем в порушення вимог ст..ст.147, 149 КЗпП України, а наказ № 104-к від 22 липня 2014 року про його звільнення за систематичне невиконання трудових обов'язків видане без дотримання п.3 ч.1 ст.40 цього Кодексу. Позовні вимоги про визнання незаконними та скасування вищевказаних наказів є підставними і обґрунтованими.

Крім того, виходячи із положень ч.ч.1,2 ст.235 КЗпП України, з урахуванням звільнення ОСОБА_3 без законної підстави, колегія вирішила поновити його на роботі на посаді головного лікаря ветеринарної медицини центру та стягнути за весь час вимушеного прогулу, згідно його розрахунку, з 23 липня по 25 грудня 2014 року 27731,45 грн. допустивши в порядку положень ст..367 ЦПК України негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах одного місяця у розмірі 5225,67 грн.

Проте з доводами апеляційної скарги про стягнення з центра на користь позивача у якості збитків у сумі 12072,62 грн. витрат на правову допомогу погодитись у повному обсяг не можна.

Згідно до положень ст..ст. 79, 84 ЦПК України витрати на правову допомогу, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони при розподіл судових витрат на підставі ст..88 цього Кодексу, у граничних розмірах компенсації встановлених законом.

ОСОБА_3 за надання правової допомоги КФ "Єдність" ТОВ на підставі договору від 14 липня 2014 року з директором фірми ОСОБА_4 про надання послуг та представництво сплачено, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру від 4 грудня 2014 року 12072,62 грн., в тому числі за підготовку позовної заяви 2278,05 грн., а 16 липня 2014 року позивачем видана нотаріально посвідчену довіреність на ОСОБА_4 на представництво його інтересів у судових органах за участю якого судом вирішено справу.

З огляду на викладене та враховуючи, що за п.3 ч.2 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з явкою представника до суду, та ст..85 цього Кодексу передбачені сплати лише добових у разі переїзду до іншого населеного пункту та компенсації втраченого заробітку, колегія вирішила в цій частині заявлені вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково та стягнути на його користь 2278,05 грн. за підготовку ОСОБА_4 позовної заяви, як фахівця у галузі права та в решті залишити їх без задоволення, оскільки судом вирішувались питання у судових засіданнях про допуск вказаної особи, у якості представника позивача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст..ст. 303, 304, 309 ч.1, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 25 грудня 2014 року скасувати.

Визнати незаконними та скасувати накази директора КП "Центр поводження з тваринами" № 88-к від 2 липня 2014 року та № 103-к від 21 липня 2014 року про накладання дисциплінарного стягнення на ОСОБА_3 у вигляді оголошення догани та наказ № 104-к від 22 липня 2014 року про його звільнення з роботи, на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_3 на роботі на посаді головного лікаря ветеринарної медицини КП "Центр поводження з тваринами".

Стягнути з КП "Центр поводження з тваринами" Харківської міської ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 27731,45 грн., 2278,05 грн. судових витрат, всього 30009,50 грн.

Стягнути з КП "Центр поводження з тваринами" на користь держави 121 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення з КП "Центр поводження з тваринами" середнього заробітку за один місяць у розмірі 5225,67 грн. допустити негайне виконання.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді