АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6667/15 Головуючий 1 інст. Алфьорова Т.М.
Категорія: інші справи
позовного провадження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Макарова Г.О.,
суддів: Кружиліної О.А., Кіся П.В.,
за участю секретаря - Рязанової С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Завод Південькабель», третя особа: Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова, про визнання довідок таким, що не відповідають чинному законодавству та про зобов`язання видачу довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, -

встановила:
21.11.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Завод Південкабель» при видачу довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, посилаючись на те, що заробітна плата за роботу в зоні відчуження підприємством була нарахована в порушення Постанови ЦК КПРС, Президіуму ВР СРСР і ВЦРПС від 07.05.1986 року №524-156 п.1 та Постанови РМ УРСР та ВЦРПС № 665-195 з:д 35.07.1986р. В 1986 року він працював у ЗАТ « Завод Південкабель» і після аварії на Чорнобильській АЕС був призваний на воєнні збори та приймав участь в ліквідації наслідків аварії в складі військової частини № НОМЕР_1 в період з 04.05.1986 р. по 07.06.1986 р. На даний час він має III групу інвалідності і захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, має І категорії посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З метою отримання довідки по формі № 3 для перерахунку пенсії в 2014 р. двічі звертався на підприємство з заявами, де просив, перерахувати заробітну плату за період роботи 04.05.1986 р. по 07.06.1986 р. з урахуванням - листа Міністерства праці УPCP № 09-3751 від 29.10.1992 р. та листа Міністерства праці УРСР № 224/8.13 від 09.06.1995 р. (тобто заробітна плата з підвищенням до 100% тарифної ставки, а також премії за роботу в зоні 60% тарифної ставки). Відповідачем надавалися довідки, однак Пенсійний Фонд повернув їх вказавши про її недоцільність перерахування пенсії, оскільки підвищення заробітної плати не відбулося.
З урахуванням того, що відповідач порушує його права, просив зобов`язати відповідача перерахувати заробітну плату за період роботи з 04.05.1986 року по 06.07.1986 року в зоні відчуження ( тобто з підвищенням до 100% тарифної ставки, а також премії за роботу в зоні 60% тарифної ставки.) та визнати видані довідки від 24.01.14р.та № 166 від 11.08.14р. недійсними та такими що не відповідають вимогам чинного законодавства України
В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі і дали пояснення про обставини викладені вище, а також уточнили вимоги та просили зобов`язати видати довідку про заробітну плату встановленої формі відповідно до висновку судово-економічної експертизи, оскільки така довідка йому необхідна для перерахування пенсії як ліквідатора наслідків аварії на ЧАЄС та стягнути витрати за проведення зазначеної експертизи.

Представник відповідача ЗАТ «Завод Південкабель» позов не визнала, посилаючись на те, що при видачі ОСОБА_1 довідки про заробітну плату по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 04.05.1986р. по 07.06.1986 р. вимоги діючого законодавства були виконані і відображені у довідці № 9 від 24.01.2014 р., та в довідці № 166 від 11.08.2014 р., а саме: оплата працівників, зайнятих на роботах у 3-й, 2-й і 1-й зонах небезпеки, проводилась відповідно в чотирьох, трьох, двократному розмірі понад збережену середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої по основному місцю роботи і її розмір складає 0,596руб; оплата у вихідні проводилась у подвійному розмірі; враховано розмір премії 30% тарифної ставки; за час відрядження за позивачем зберігався безперервний трудовий стаж та середня заробітна плата. Щодо посилання позивача про підвищення заробітної плати яке не відбулося то відповідно до постанови ЦК КПРС, Президіями ВР СРСР та РМ СРСР № 524-156 від 07.05.1986р. передбачає лише право підприємств проводити оплату праці працівникам, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100% тарифних ставок, а не обов`язок підприємств проводити оплату у подвійному розмірі. ідповідно до Постанови Держкомпраці СССР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986р. за № 153/10-43 для всіх працівників, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, був встановлений 6- годинний робочий день та 6-денний робочий тиждень. Виходячи з цього годинна тарифна ставка визначена в розмірі 0,629 руб, що відображено у довідці № 9 від 24.01.2014р., довідці № 166 від 11.08.2014 р.Постанова КМ УРСР за № 207-7 від 10.06.1987р лише дозволяла керівникам підприємств встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць, якщо це передбачено підприємстві положення про примірювання. Вважає, що в довідки розрахунок був зробленій вірно.
Представник третьої особи Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що у пенсійного фонду нема підстав для перерахунку пенсії позивачеві, згідно наданих довідок перерахунок пенсії призведе до зменшення розміру пенсії, що виплачується. Вимоги позивача щодо видачі довідки, де заробітна плата буде вказана з підвищенням до 100% тарифної ставки та з премією у розмірі 60% не можуть бути задоволені, так як згідно положень постанови КМ УРСР №207-7 від 10.06.1986 року Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, прийнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та попередженням забруднення навколишнього середовища та постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів PCP і Всесоюзної Центральної Ради професійних Спілок від 07.05.86 № 524-156 та розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 року надавалося право керівникам підприємств проводити оплату в вказаному розмірі.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ «Завод Південкабель», третя особа Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання довідок такими, що не відповідають чинного законодавства та про зобов`язання видачу довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд безпідставно не узяв до уваги висновки судово-економічної експертизи № 965 від 06.05.2015 року та неправомірно, всупереч діючим на той час законодавчим актам, відмовив йому у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтями 10, 11, 58, 59, 60, 61, 179, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване встановленням таких фактів та відповідних їм правовідносин:

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 видане 31.03.1993 року Харківської обласною державною адміністрацією .

У 1986 році позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ЗАТ «Завод Південкабель». Згідно архівної довідки від 28.10.1996 р., виданої командиром в/ НОМЕР_3 , ОСОБА_1 приймав участь у складі військової частини в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 04.05.1986 року по 07.06.1986 року.

Позивач має право на оплату праці відповідно до вимог нормативно-правових актів, які регулювали порядок оплати праці робітників і службовців занятих на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач є інвалідом 3 групи безстроково і отримує пенсію призначену на підставі ст. ст. 50,54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З 01.01.2012 року набула чинності Постанова КМУ від 23.11.2011 р. № 1210 « Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Вказаним нормативним актом проведено перерахунок пенсії чорнобильцям, виходячи із розміру заробітної плати одержаної в зоні відчуження в 1986-1990 р., у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Відповідно до п. 7 постанови КМУ № 1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи з заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місце і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки.

Згідно із п. 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, довідки про заробітну плату видаються на підставі первинних документів: особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією де працювала особа, яка звертається за пенсією. Первинними є ті документи, що складені в період роботи в зоні відчуження.

Таким чином, підставою для перерахунку пенсії є довідка, видана підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка була призвана на військові збори, а підставою для проведення розрахунку заробітної плати за період роботи в зоні відчуження є первинні документи про нараховану та виплачену заробітну плату, періоду та фактичної тривалості робочого дня і місяця її виконання.

Згідно ч.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Перерахунок пенсії здійснюється Пенсійним фондом автоматично, на підставі документів які маються у пенсійній справі і порядок обчислення пенсії жодним чином не зобов`язує підприємство надавати будь які додаткові документи до Пенсійного фонду для здійснення такого перерахунку.

Згідно статті 49 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному пiдприємствi, в установi, організації iз зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи i розміру заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ЗАТ « Завод Південкабель» були видані довідки про заробітну плату у Довідці № 9 від 24.01.2014 р.. Однак Управління Пенсійного Фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова повернув цю довідку у зв`язку з недоцільністю перерахування пенсії. У квітні місяці 2014 року позивачем повторно подана заява до відповідача в якій просив, перерахувати заробітну плату за період роботи 04.05.1986 р. по 07.06.1986 р. з урахуванням - листа Міністерства праці У PCP № 09-3751 від 29.10.1992 р.. та листа Міністерства праці УРСР № 224/8.13 від 09.06.1995 р. (тобто заробітна плата з підвищенням до 100% тарифної ставки, а також . премія за роботу в зоні 60% тарифної ставки) та надати довідку про доходи (заробітну плату) по формі №3 для пред`явлення до Пенсійного фонд і отримав довідку № 166 від 11.08.2014 року, однак Пенсійний Фонд повернув її вказавши у своєму листі № 9811-02/32 від 09.09.2014р. про її недоцільність, оскільки підвищення заробітної плати не відбулося.

Порядок оплати військовозобов`язаних, призваних на військові збори за час знаходження на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у той період регулювався спеціальними нормативно-правовими актами: Законом СРСР „ Про військовий обов`язок", Постановою ЦК КПСС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 „Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств та організацій зони Чорнобильської атомної електростанції", Постановою РМ УРСР, Української РРПС від 10.06.1986 року № 207-7 „Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забрудненню навколишнього середовища", Постановою Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року №153/10-43, Розпорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 року №964-рс, Розпорядженням РС СРСР від 23 травня 1986 року, згідно яких за цими особами за місцем роботи зберігався середній заробіток, належало до сплати 100% тарифної ставки, кратність та премія у розмірі до 60% у порядку встановленому на підприємстві, установі, організації.

Під час знаходження позивача у зоні відчуження діяло розпорядження Ради міністрів УСРСР від 17.05.1986 року № 964 щодо оплати праці працівників, зайнятих на роботах в третій, другій та першій зонах небезпеки, відповідно у двух-, трьох- та чотирьохкратному розмірі у порівнянні з встановленням діючим законодавством. На решті території 30-километрової зони ЧАЄС (яка не увійшла до зони небезпеки) оплата праці проводилася без змін, тобто за підвищеним до 100% тарифним ставкам. Для застосування показників кратності до тарифних ставок на 100% підстав немає, про це роз`яснювалося Держкомпраці УРСР і Укрпрофрадою від 08.01.1987 року за № 05/2-25-2:03-51-8.

Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦПРС від 07.05.1986р. № 524 -156 ( постанова Ради міністрів УРСР від 08.05.1086р. № 168) керівникам підприємства і організації було надано право, а не обов`язок проводити оплату працівників безпосередньо зайнятих на роботах по ліквідації аварії на ЧАЕС по підвищених до 100% тарифних ставках і посадових окладах, які встановлювались з урахуванням складності і термінових робіт

Згідно п. 1 вищезазначеної постанови керівникам підприємств і організацій було дано право проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах щодо усунення наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, по підвищеним до 100 відсотків тарифними ставками (відрядними розцінками) і посадових окладів. Конкретні розміри підвищення зазначених ставок (розцінок) і окладів встановлюються з урахуванням складності і терміновості виконуваних робіт.

Згідно з пунктом 1 абзацу 4, 5 Постанови Ради Міністрів СРСР Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7 встановлювалося наступне: «Надати право працівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 N 964. Встановити, що оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій зонах безпеки, проводиться відповідно в чотирьох, трьох-і двократному розмірах, понад середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи».

Підприємством були видані довідці № 9 від 24.01.2014 р. та довідці № 166 від 11.08.2014 р., де відображено оплата працівника зайнятих на роботах у 3-й, 2-й зонах небезпеки, яке проводилась відповідно в чотирьох, трьох, двократному розмірі понад збережену середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки, встановленої по основному місцю роботи. Розмір тарифної ставки складає 0,596 руб; оплата у вихідні проводилась у подвійному розмірі; враховано розмір премії 30 % тарифної ставки.

Відповідно до п. 4 Постанови КМ УРСР № 207-7 від 10.06.1986р. «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, прийнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та попередженням бруднення навколишнього середовища встановлено максимальний розмір премії - 60 % тарифної ставки в місяць. Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.86 р. №153/10-43 премію за роботу в зоні ЧАЕС виплачували відповідно до діючої на підприємстві системи преміювання, а Постанова №207- 7 лише дозволяла керівникам підприємств встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць.

Матеріали справи не містять положення про преміювання, відсутні і накази, які видавалися для виплати таких премій.

В ході судового розгляду справи було проведено судово-економічну експертизу від № 965 від 08.05.2015р.у відповідності з висновком якої виплата проведена підприємством не у відповідності з діючим законодавством. В висновку експерт посилається на вказані постанови, які передбачають право підприємству призначати премії до 60% та підвищення до 100% тарифної ставки, але при проведення експертизи у експерта не було первинних документів, а саме : положення про преміювання , а також наказ підприємства щодо підвищення тарифної ставки не було надано.

Судово-економічна експертиза від № 965 від 08.05.2015р, висновок якої містить варіант щодо можливого нарахування позивачу заробітної плати за час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в період з 04.05.1986 року по 06.07.1986 року за місцем роботи ЗАТ «Завод Південкабель» відповідно до законодавства у тому числі вказаних постанов щодо призначення премії до 60% та підвищення до 100% тарифної ставки, але на дослідження експерта не було надано положення про преміювання на підприємстві, а також наказ підприємства щодо підвищення тарифної ставки.

Судом встановлено, що зазначений висновок експертизи не є належним доказом, на підставі якого допустимо проведення перерахунку раніше призначеної заробітної плати за вказаний період, і що на підставі даної експертизи, підприємство не має право вносити в довідку дані, які не підтверджені первинними документами, про що зазначено як в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» так і в « Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим правлінням пенсійного фонду України постановою № 22-1 від 25.11.2005 року та зареєстрована в міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

Такий висновок є обґрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, та наявних в ній доказів, яким дана відповідна оцінка. Правильно встановивши юридичну природу виниклих правовідносин, суд застосував закон, який їх регулює.

Доводи викладені в апеляційній скарзі були предметом судової перевірки та не дістали об`єктивного підтвердження.

Наведені у рішенні мотиви визнання цих доводів безпідставними, судова колегія вважає обґрунтованими, такими що відповідають матеріалам справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуємого судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 313-315, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді: -