Ухвалаіменем україни
29 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Штелик С.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк», спілки громадян-співвласників майнових паїв «Маяк», третя особа - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Терра», про стягнення вартості майнового паю та втраченої вигоди за використання цього паю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» (далі - СТОВ «Маяк»), спілки громадян-співвласників майнових паїв «Маяк», обґрунтовуючи вимоги тим, що він отримав у спадщину майновий пай своєї матері як члена колгоспу ім. Щорса (КСП «Маяк») згідно сертифіката серії ОД-ХІІ-ХІХ № 001056 на суму 4 061 грн. 25 січня 2001 року, громадяни, які мали право на майнові паї колишьного КСП «Маяк», с .Шершенці, створили спілку співвласників майнових паїв «Маяк», уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності та делегували свої повноваження ОСОБА_5, як голові спілки. Згідно договору оренди від 30 квітня 2000 року, затвердженого 25 січня 2001 року, укладеного між загальними зборами громадян співвласників майна та утвореним СТОВ «Маяк», все майно пайового фонду було передано останньому в оренду на п'ять років цілісним майновим комплексом. Пізніше частина майна пайового фонду передана у новостворене СТОВ «Терра». Позивач зазначав, що не має можливості використати своє право щодо вільного володіння, користування та розпорядження належної йому частки майна пайового фонду. Він двічі звертався до спілки громадян-співвласників майнових паїв та безпосередньо до уповноваженого - ОСОБА_5 з проханням вирішити питання щодо належної йому частки майна, на що отримував відмову, оскільки все майно, належне громадянам співвласникам перебуває у володінні і користуванні СТОВ «Майк». Також посилався на те, що СТОВ «Маяк» тринадцять років використовує його частку майна й не сплачує за таке використання ніяких коштів, а з урахуванням того, що якби зазначені вище кошти знаходилися в банківській установі, то за тринадцять років він би отримав прибуток у розмірі 4 223 грн 44 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачів вартість належного йому майнового паю у розмірі 4 061 грн та упущену вигоду за використання його частки в майні у розмірі 4 223 грн 44 коп.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 03 липня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням Одеської області від 02 жовтня 2014 року рішення Кодимського районного суду Одеської області від 03 липня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в позові з інших правових підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, та направити справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції, з дотриманням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 316 ЦПК України, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи й вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, таким чином колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 02 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. Парінова В.М. КоротунС.П. Штелик