Справа № 567/1410/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Поліщук Т.М.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю представників позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 33 від 10.08.2010 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.11.2010 року та визнання права власності на нерухоме майно,-

встановив:

ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5 звернулися з позовом до ОСОБА_3, Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області та просять визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 33 від 10 серпня 2010 року "Про оформлення права приватної власності на житлові будинки з надвірними будівлями ", в частині оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 04 листопада 2010 року виконавчим комітетом Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, зареєстроване 18 листопада 2010 року в КП "РОБТІ" за реєстровим номером 3-51-51, яким посвідчено право приватної власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_4, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7, право приватної власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 (вартість 1/5 частки становить 31 333,4 грн.); визнати за ОСОБА_1, як членом колгоспного двору, право приватної власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 (вартість 1/5 частки становить 31 333,4 грн.); визнати за ОСОБА_6, як членом колгоспного двору, право приватної власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 (вартість 1/5 частки становить 31 333,4 грн.); визнати за ОСОБА_5, як членом колгоспного двору, право приватної власності на 1/5 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 (вартість 1/5 частки становить 31 333,4 грн.).

Однак під час розгляду справи ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від своїх позовних вимог відмовились та просили позов в частині їх вимог залишити без розгляду, про що було винесено ухвалу суду.

В свою чергу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали суду заяву про збільшення позовних вимог в частині розміру їх частки на майно та просять визнати за ОСОБА_4, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7, право приватної власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 (вартість 1/3 частки становить 52 222,33 грн.); визнати за ОСОБА_5, як членом колгоспного двору, право приватної власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 (вартість 1/3 частки становить 52 222,33 грн.).

Відповідач ОСОБА_3 збільшені позовні вимоги визнав та просить їх задовольнити.

Представник Вельбівненської сільської ради Тишкун В.С. визнав позовні вимоги позивачів в частині визнання недійсним рішення виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 33 від 10 серпня 2010 року "Про оформлення права приватної власності на житлові будинки з надвірними будівлями", в частині оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1. При цьому пояснив, що дійсно на момент прийняття цього рішення була жива дружина відповідача ОСОБА_7 Крім того в будинку була прописана та проживала дочка відповідача ОСОБА_5, а тому прийнявши рішення про визнання одноособового права власності за відповідачем ОСОБА_3 Вельбівненська сільська рада допустилася помилки.

Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши сторони по справі рахує, що позов підлягає задоволенню в редакції збільшених позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 33 від 10 серпня 2010 року "Про оформлення права приватної власності на житлові будинки з надвірними будівлями", було вирішено, крім іншого, - оформити право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, кн. № 3, особ.рах. № 243; 2. Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації видати свідоцтва про право приватної власності громадянам на вищевказані житлові будинки з надвірними будівлями.

04 листопада 2010 року виконавчим комітетом Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, на підставі рішення виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 33 від 10.08.2010 року, для ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, яке 18 листопада 2010 року було зареєстровано в КП "РОБТІ" за реєстровим номером 3-51-51, про що свідчать відповідна відмітка на ньому та запис у графі "Реєстровий №" технічного паспорта від 27.07.2010 року.

Позивачі обґрунтовано рахують, що цим рішенням виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 33 від 10 серпня 2010 року було порушене їх право власності на спірний будинок.

Відповідно до довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 1298 від 17.09.2014 року, згідно з записом в погосподарській книзі № 6 с. Вельбівно Вельбівненської сільської ради за 1991-1995 роки, станом на 01.01.1991 року, по особовому рахунку № НОМЕР_1, головою сім'ї значиться ОСОБА_3, суспільну групу господарства зазначено як - колгоспна, список членів сім'ї: голова сім'ї - ОСОБА_3, дружина - ОСОБА_7, дочка - ОСОБА_9 та син - ОСОБА_6.

Відповідно до довідки Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 1129 від 16.06.2014 року, з будинку, який розташований в АДРЕСА_1, 14.06.1993 року була знята з реєстрації ОСОБА_9; 24.11.2006 року були зняті з реєстрації: ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Ці факти були підтверджені в судовому засіданні при огляді оригіналу погосподарських книг за вищевказані періоди.

При таких обставинах позивачі обґрунтовано зіслалися на п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності ", де вказано, що положення статей 17, 18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Відповідно до статті 120 Цивільного кодексу УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності .

Відповідно до статті 121 ЦК УРСР володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Відповідно до статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Відповідно до ст. 126 ЦК УРСР працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином позивачі довели, що вищевказане рішення виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 33 від 10 серпня 2010 року "Про оформлення права приватної власності на житлові будинки з надвірними будівлями", в частині оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, видачу йому свідоцтва про право приватної власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями є незаконним, та таким, що підлягає скасуванню, а вищевказане свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 04 листопада 2010 року - має бути визнане судом недійсним.

Станом на 1991 рік ОСОБА_5 не втратила право на частку у майні колгоспного двору - житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, оскільки в період з 1987 року по 1991 рік перебувала на навчанні у Рівненському радгоспі-технікумі, що підтверджується дипломом з відзнакою серії НОМЕР_2 виданим 28.06.1991 року.

Водночас, як визначено ст. 71 ЦК УРСР, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Таким чином, з врахуванням вищевказаного, оскільки станом на 1991 рік житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, а тому право на частку у ньому, як членам колгоспного двору, належали в рівних частках - ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_6 та ОСОБА_5, однак оскільки щодо вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про визнання за ними права власності, як членами колгоспного двору - сплила позовна давність, а тому право на частку у житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, належить в рівних частках - ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, тобто по 1/3 частці кожному.

НОМЕР_3 у віці 58 років померла ОСОБА_7 (актовий запис №20 від 20.08.2010 року).

За життя, а саме 16 серпня 2002 року ОСОБА_7 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Острозької районної державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1437, у якому вона залишила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, та на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_4

На день смерті ОСОБА_7 разом з нею спільно проживали та були зареєстровані - чоловік ОСОБА_3, дочка ОСОБА_5, онук ОСОБА_14, що підтверджується довідкою Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 1300 від 17.09.2014 року.

Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_4 було подано до Острозької районної державної нотаріальної контори Рівненської області заяву про прийняття спадщини за заповітом, за наслідками якої було заведено спадкову справу № 407/2010. Спадкоємцем за заповітом посвідченим Острозькою районною державною нотаріальною конторою 16.08.2002 року за №1437 є ОСОБА_4 Відомості про інших спадкоємців, крім ОСОБА_4, в Острозькій районній державній нотаріальній конторі відсутні. Дані обставини підтверджуються довідкою Острозької районної державної нотаріальної контори № 405/01?16 від 06.06.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки станом на 1991 рік житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1, відносився до типу колгоспного двору, та ОСОБА_7, як члену колгоспного двору, належала 1/3 частка вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, а тому право на вказану частку входить до складу спадщини, що відкрилася після її смерті та переходить до ОСОБА_4, як спадкоємця за заповітом.

Враховуючи та керуючись ст.ст. 123, 529, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 25, 328, 346, 1216, 1218, 1233,1261, 1268, 1269 ЦК України, п. п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, ст. ст. 3, 15, 118, 119 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 33 від 10.08.2010 року, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.11.2010 року та визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області № 33 від 10 серпня 2010 року "Про оформлення права приватної власності на житлові будинки з надвірними будівлями", в частині оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що в АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_3, видачу ОСОБА_3 свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане 04 листопада 2010 року виконавчим комітетом Вельбівненської сільської ради Острозького району Рівненської області, зареєстроване 18 листопада 2010 року в КП "РОБТІ" за реєстровим номером 3-51-51, яким посвідчено право приватної власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_7, право приватної власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5, як членом колгоспного двору, право приватної власності на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького райсуду Т.М. Поліщук.