Справа № 344/8810/15-ц
Провадження № 2/344/3570/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

з участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі також «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 (надалі також «Відповідач») про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачених ним коштів за надання послуг з теплопостачання та утримання квартири в розмірі 829,00 грн. та 900 гривень витрат на правову допомогу.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Як зазначив Позивач в судовому засіданні, він, як співвласник житла квартири АДРЕСА_1, в період з 01 листопада 2014 року по 01 червня 2015 року сплачував кошти за обслуговування будинку комунальним підприємством «ЄРЦ» та надання послуг централізованого опалення ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» у відповідності до укладених договорів на загальну суму 2 488,00 грн.

Оскільки Відповідач, який є співвласником 1/3 частки квартири, добровільно ухилявся від участі в утриманні квартири та оплаті послуг з теплопостачання, більше як 16 років не зявлявся в даній квартирі, Позивач, як було ним зазначено, змушений звернутися до суду з позовом про відшкодування понесених витрат на оплату комунальних послуг.

Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, хоч про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Так, в судовому засіданні 09 липня 2015 року Судом було оголошено перерву з метою надання сторонами належних доказів по справі. При цьому, будучи належним чином повідомленим про дату та час наступного судового засідання, представник Відповідача до суду не зявився, про причини неявки Суд не сповістив, заяв чи клопотань до суду не подав.

При цьому, в судовому засіданні 09 липня 2015 року представник Відповідача заперечував проти позову, посилаючись на його безпідставність. Письмових заперечень на позов суду не надав.

Враховуючи зазначене, а також те, що в даній цивільній справі судове засідання вже відкладалося у звязку з клопотанням представника Відповідача про необхідність ознайомлення з матеріалами справи, зважаючи на факт неповідомлення ним про причини неявки в судове засідання, призначене на 16 липня 2015 року, а також неподання до суду заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, керуючись вимогами статті 169 ЦПК України, Суд ухвалив продовжувати розгляд справи без участі представника Відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання.

Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 березня 1999 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначив в судовому засіданні Позивач, відповідно до умов укладених договорів, він, як співвласник вищевказаної квартири, є споживачем послуг теплопостачання (яку надає ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго») та послуг з утримання квартири та прибудинкової території (які надає КП «Єдиний розрахунковий центр»).

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За змістом частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Загальні умови виконання зобовязання визначено статтею 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено Судом та підтверджується матеріалами справи, в період з 01 листопада 2014 року по 01 червня 2015 року Позивач, як, співвласник житла квартири АДРЕСА_2, ніс витрати по оплаті комунальних платежів за послуги, які надаються відповідними організаціями, а саме:

- за користування послугами ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з теплопостачання 1934 гривень 00 копійок, що підтверджується оригіналом довідки ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» за опалення (2014 рік), оригіналом довідки ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» за опалення (2015 рік), оригіналом довідки ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» за опалення (2015 рік) від 13 липня 2015 року, оригіналом банківської квитанції № ПН725026С1 від 16 червня 2015р.;

- за користування послугами КП «Єдиний розрахунковий центр» утримання квартири та прибудинкової території 554 гривень 00 копійок, що підтверджується Довідкою КП «ЄРЦ» по особовому рахунку № 20020, банківською квитанцією № ПН725012С1 від 16 червня 2015 року та квитанцією № 0.0.363258182.2 від 19 березня 2015 року.

Доказів, які б спростовували факт оплати ОСОБА_2 вищевказаних сум коштів за послуги теплопостачання та утримання будинку та прибудинкових територій, Суду надано не було, а Судом таких обставин не встановлено.

Частиною 1 статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина 1 статті 369 ЦК України).

При цьому, як вже було зазначено, стаття 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вищевказаною нормою права встановлено презумпцію обов'язку власника нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов'язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов'язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

При цьому, системний аналіз змісту чинного законодавства України свідчить про те, що договором або законом обов'язок з утримання майна власника може бути покладено на іншу особу.

При цьому, відповідно до загальних принципів зобовязального права, особа, яка понесла витрати на утримання майна, яке на праві власності належить іншій особі, має право на відшкодування власником понесених нею документально підтверджених витрат за наявності передбачених законом обставин.

Зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Частиною 3 статті 528 ЦК України передбачено, що інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов'язанні і застосовуються положення статей 512 519 цього Кодексу.

Вказана норма права надає третій особі право виконати зобов'язання замість боржника без його згоди. Умовою такого виконання є небезпека втрати права на майно боржника (право оренди, право застави тощо). Тобто якщо третя особа розуміє, що невиконання боржником зобов'язання може потягнути за собою втрату його прав на майно, яке знаходиться у володінні та/або користуванні такої третьої особи, остання без отримання згоди боржника і навіть без його повідомлення вправі виконати зобов'язання боржника перед кредитором. В такому разі до виконавця переходять всі права кредитора у зобов'язанні, тобто зобов'язання зберігається, але відбувається заміна кредитора.

Фактично в спірних правовідносинах мало місце виконання третьою особою (ОСОБА_2, як іншим співвласником) обовязків боржника (ОСОБА_3І.) щодо оплати його частки вартості послуг теплопостачання та утримання будинку та прибудинкової території, з метою забезпечення належного утримання та функціонування майна квартири, яка перебуває у спільній власності вказаних осіб.

Суд також звертає увагу на те, що в даній цивільній справі Судом не встановлено обставин існування договірних обовязків співвласників по утриманню майна квартири за адресою: АДРЕСА_3, а тому Суд, враховуючи законодавчо закріплену в статті 372 ЦК України презумпцію рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності (оскільки іншого суду не доведено), приходить до висновку про спільне зобовязання співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з утримання належного їм майна (квартири) в рівних частках щодо кожного співвласника.

Відтак, оскільки в ході судового розгляду Позивачем документально підтверджено факт понесення ним витрат на оплату послуг з теплопостачання в сумі 1934,00 грн., та послуг з утримання квартири та прибудинкової території в сумі 554,00 грн., а всього 2488,00 грн., враховуючи вимоги вищенаведених норм чинного законодавства, відсутність в матеріалах справи доказів, які б спростовували факт понесення Позивачем зазначених витрат, Суд дійшов висновку про наявність у Позивача права на відшкодування співвласником майна ОСОБА_3 понесених витрат в частці 1/3, тобто в частці, яка належить ОСОБА_3 Розмір вказаної частки, яка підлягає відшкодуванню, становить: 2488,00 грн. : 3 = 829,33 грн. В позовній заяві Позивач просив стягнути з Відповідача суму в 829,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; а згідно з частинами 1 та 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З огляду на викладене, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства України, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача частини понесених Позивачем витрат по оплаті комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_4, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В позовній заяві Позивач також просив стягнути з Відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в сумі, враховуючи уточнення в судовому засіданні, 900 грн.

На підтвердження факту понесення витрат на правову допомогу за Договором № 3 про надання правової допомоги від 20 березня 2015 року, Позивачем надано Суду оригінал квитанції від 12 червня 2015 року про здійснення оплати за юридичні послуги в сумі 1000 грн. та Акт (калькуляцію) виконаних робіт у справі № 344/8810/15-ц від 09 липня 2015 року.

Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги Позивача про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в сумі 900,00 грн.

Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 322, 525, 526, 901, 903, ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст.ст. 213-216 ЦПК України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачені ним кошти за надання послуг з теплопостачання та утримання квартири в розмірі 829 (вісімсот двадцять девять) гривень 00 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 900 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Домбровська Г.В.