Дата документу 20.05.2015
Справа № 334/9644/14-ц
Провадження № 2/334/155/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя

в складі : головуючого - судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Запоріжгаз" про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Запоріжгаз» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу.

В позові він вказав, що працював водієм автотранспортного цеху міського експлуатаційного управління ПАТ "Запоріжгаз".

Наказом № 687-од від 05.09.2014р. його було звільнено з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором.

В наказі про звільнення зазначено, що він ,02.09.2014р. в робочий час, після отримання близько о 08:00 год. від диспетчера автотранспортного цеху денного виробничого завдання, визначеного в подорожньому листі серія ВЕР № 14098376 від 02.09.2014р. службового автомобіля ВАЗ 2105 д/н НОМЕР_1, на виконання роботи на лінії у розпорядженні керівника відділу капітального будівництва ПАТ "Запоріжгаз", повернув його та відмовився здійснити виїзд на лінію та виконувати виробниче денне завдання та трудові обов`язки 02.09.2014р. з 08:00 до 17:00 год.

Прийнявши до уваги те, що наказом по ПАТ "Запоріжгаз" № 681- од від 3.09.14р. від 16.01.20914р., 23.01.2014р., 03.09.2014р. він вже був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за відмову від виконання втолбничого завдання та своїх трудових обов»язків,, його було звільнено.

Звільнення вважає незаконним і необґрунтованим з огляду на наявність наступних фактичних обставин.

Відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України звільненню підлягають працівники за систематичне невиконання без поважних причинив обов`язків, покладених трудовим договором. Вважає, що відповідач при цьому не врахував наявність поважних причин його відмови від виконання трудових обов»язків..

В подорожньому листі, наданому йому 03.09.2014р. на автомобіль ВАЗ державний номер НОМЕР_1 не зазначено про залишок пального при виїзді автомобіля. Відповідно до наказу по ПАТ "Запоріжгаз" № 267-од від 31.03.2014р. облік пробігу автомобілів незаконно ведеться за показниками GPS-навігаторів. Облік пробігу автомобілів за показниками GPS-навігаторів призводить до утворення в обліку неіснуючого обсягу пального в автомобілі. Цей порядок протирічить п. 6.3 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010р. № 340, згідно з яким облік роботи автомобіля, необладнаного тахографом, ведеться з використанням показників одометра. Для списання витраченого пального відповідач бере показники пробігу автомобіля, отримані GPS-навігатором. Таким чином, враховується менший пробіг автомобіля.

Для визначення пробігу автомобіль повинен бути обладнаний тахографом, а в разі відсутності, облік провадиться по індивідуальній книжці водія. В подорожних листа. в відповідача відсутня графа про пробіг автомобіля при виїзді і повернені

GPS-навігатор не є контрольно-вимірювальним приладом.

Відповідач суттєво змінив його умови праці, т.я. раніше пробіг автомобіля вимірювався спідометром.

Про таку зміну його ніхто не повідомляв. Враховувався менший пробіг автомобілю, хоча пального витрачалось більше.

Починаючи з вересня 2013р. він неодноразово ініціював як особисті так і колективні звернення до керівництва підприємства з приводу зміни незаконного порядку ведення обліку роботи водіїв, але жодного позитивного рішення з цього приводу адміністрація не прийняла, змушуючи водіїв і в подальшому вести облік пробігу автомобілів за показниками GPS-навігаторів, що могло привести до нестачі пального у водія.

Листом від 31.12.2013р. № 14986/25/10-13 Міністерство інфраструктури України повідомило його про необхідність ведення обліку роботи автомобіля згідно тахографа або одометра. Адміністрація ПАТ "Запоріжгаз" проігнорувало цю інформацію.

Відповідно до п.4.4 інструкції водія автотранспортних засобів автотранспортного цеху міського експлуатаційного управління від 29.11.2013р. водій несе відповідальність за достовірність інформації, занесеної до шляхового листа. Враховуючи те, що інформація про обсяг прального в автомобілі, зазначена в подорожньому листі, визначена за показами GPS-навігатора не відповідає дійсності і пального насправді там значно менше, він змушений був відмовитися від підписання і одержання такого подорожнього листа та виконання своїх трудових обов»язків.

Він не відмовлявся і не відмовляється сумлінно виконувати свої трудові обов`язки, але він не може при цьому порушувати п. 4.4 інструкції водія, а саме, допускати внесення недостовірної інформації щодо обсягу пального в автомобілі до подорожнього листа, і нести за це відповідальність.

Таким же чином він відмовився від виконання своїх трудових обов»язків та повернув подорожній лист диспетчеру і 1.09.14р., у зв»язку з чим наказом № 681-од від 03.09.2014р. був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

З 06.09.2014р. він не працює.

Накази по підприємству 266- од від 31.03.14р. « щодо зміни форми подорожнього листа» та 267- од від 31.03.14р. « щодо порядку обліку пробігу автомобілів» ним не оскаржувалися та є чинними.

Вважає, що в його діях була відсутня система правопорушень, він вимушений був відмовитися від виконання своїх трудових обов»язків з поважних причин..

Просить визнати незаконним наказу № 687-од від 05.09.2014р. про його звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України, поновити його на роботі водієм та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, виходячи із середньомісячної заробітної плати за березень- квітень 2014рю і сумі 2505 грн.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що позивач працював у них водієм з 23.08.12р.

Наказом 600-п від 6.-8.14р., на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 5.08.14р. , його поновлено на роботі на посаді водія АТЦ.

На підставі наказу 626-од від 13.08.14р. його було направлено на навчання до навчального пункту ПАТ «Запоріжгаз».

Наказом 663-од від 29.08.14р. за ним було закріплено автомобіль УАЗ державний номер НОМЕР_2. Втім, позивач відмовився прийняти зазначений автомобіль.

Наказом 674- од від 1.09.14р. за ним закріплено службовий автомобіль ВАЗ державний номер НОМЕР_1.

Отримавши подорожний лист 1.09.14р. для виконання денного виробничого завдання, позивач відмовився його виконувати та повернув диспетчеру. Свою відмову від виконання трудових обов»язків позивач мотивував незаконним обліком пробігу автомобілів за показником GPS-навігатора. При цьому, він посилався на п.6.3 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010р. та зазначає, що згідно даного пункту облік роботи автомобіля, необладнаного тахографом ведеться з використанням показників одометра та на лист Міністерства транспорту та зв`язку України № 14986/25/10-13 від 31.12.2013р.

Втім, йому було роз»яснено , що наказом № 340 і листом № 14986/25/10-13 визначається порядок обліку робочого часу водія, а не його фактичний пробігу.

Наказами № 267-од від 31.03.2014р. "Щодо порядку обліку пробігу автомобіля" на ПАТ "Запоріжгаз" та 266-од від 31.03.14р.» Щодо зміни форми подорожного листа» запроваджено порядок обліку пробігу автомобіля. Згідно даних наказів пробіг автомобілів на підприємстві та відповідно визначення витрат пального обраховується із застосуванням систем супутникового моніторингу.

Зазначені накази ніким не оскаржені і не скасовані та не визнані таким, що не відповідають вимогам закону в установленому порядку, а отже є діючим, а відтак підлягає виконання.

За відмову від виконання своїх трудових обов»язків, наказом 681-од від 3.09.14р. позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.

З зазначеним наказом позивач ознайомлений 4.09.14р., однак його не оскаржує.

2.09.14р. позивач з тих же підстав повернув подорожний лист та відмовився виконувати свої трудові обов»язки водія.

Підстав для відмови від виконання своїх трудових обов»язків у позивача не було.

Оскільки він вже притягався до дисциплінарної відповідальності наказом 681- од від 3.09.14р. та знов допустив дисциплінарний проступок, то в його діях вбачалася система порушень, у зв»язку з чим, наказом 687=од від 5.09.14р. його було звільнено з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України.

Вважає, що звільнення позивача проведено відповідно до вимог закону та просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі надані0 докази у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.0

Відповідно до п. 40 ч.3 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Вирішуючи питання про визнання незаконним наказу про звільнення з цих підстав та поновлення на роботі, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п.3 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно з»ясовувати систематичне невиконання яких саме трудових обов»язків позивачем передувало його звільненню.

В розумінні ч. З ст. 40 КЗпПУ систематичністю невиконання покладених на працівника трудових обов'язків є два та більше виявлених упродовж 12 місяців фактів порушення працівником трудових обов'язків.

Відповідно до п.. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 року за передбаченими п. З ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково , і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України а п.22 постанови від 6.11.1992р. -9 «Про практику розгляду судами трудових справ», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з»ясувати в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання договору за п.3 ст. 40 КЗпП України, чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.. 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Згідно зі ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Судом встановлено, що позивач працював ПАТ «Запоріжгаз» водієм з 23.08.12р., що підтверджено його трудовою книжкою.

Наказом 345 від 12.05.14р. його було звільнено з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України

Наказом 600-п від 6.-8.14р., на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 5.08.14р. , його поновлено на роботі на посаді водія АТЦ.

На підставі наказу 626-од від 13.08.14р. позивача направлено на навчання до навчального пункту ПАТ «Запоріжгаз».

Наказом 663-од від 29.08.14р. за ним було закріплено автомобіль УАЗ державний номер НОМЕР_2. втім, позивач відмовився прийняти зазначений автомобіль.

Наказом 674- од від 1.09.14р. за ним закріплено службовий автомобіль ВАЗ державний номер НОМЕР_1.

Отримавши подорожни1 лист 1.09.14р. для виконання денного виробничого завдання, позивач відмовився його виконувати та повернув диспетчеру. Свою відмову від виконання трудових обов»язків позивач мотивував незаконним обліком пробігу автомобілів за показником GPS-навігатора. При цьому, він посилався на п.6.3 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010р. та зазначає, що згідно даного пункту облік роботи автомобіля, необладнаного тахографом ведеться з використанням показників одометра та на лист Міністерства транспорту та зв`язку України № 14986/25/10-13 від 31.12.2013р.

Втім, йому було роз»яснено, що наказом № 340 і листом № 14986/25/10-13 визначається порядок обліку робочого часу водія, а не його фактичний пробігу.

Наказами № 267-од від 31.03.2014р. "Щодо порядку обліку пробігу автомобіля" на ПАТ "Запоріжгаз" та 266-од від 31.03.14р.» Щодо зміни форми подорожного листа» запроваджено порядок обліку пробігу автомобіля. Згідно даних наказів пробіг автомобілів на підприємстві та відповідно визначення витрат пального обраховується із застосуванням систем супутникового моніторингу.

Зазначені накази ніким не оскаржені і не скасовані та не визнані таким, що не відповідають вимогам закону в установленому порядку, а отже є діючим та підлягають виконанню.

Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку працівник забов»язаний вчасно та в повному обсязі виконувати виробничі завдання, розпорядження адміністрації, обов»язкі, визначені посадовими інструкціями / п. 3.2.4 та 3.2.5/

Позивач безпідставно відмовився від виконання своїх трудових обов»язків 1.09.14р.

Його посилання на порушення обліку пробігу автомобілів на підприємстві безпідставні, оскільки він, відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку повинен був виконувати свої трудові обов»язки на підставі наданого подорожнього листа, а накази 266-од та 267-од від 31.03.14р. оскаржувати у встановленому законом порядку.

Доводи позивача про те, що автомобіль ВАЗ державний номер НОМЕР_1 за ним не було закріплено, спростовуються його пояснювальними записками, де він як на підставу відмови від виконання своїх трудових обов»язків посилався лише на невідповідним облік пробігу автомобілів.

За відмову від виконання своїх трудових обов»язків, наказом 681-од від 3.09.14р. позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено догану.З зазначеним наказом позивач ознайомлений 4.09.14р., однак його не оскаржує.

2.09.14р. позивач з тих же підстав повернув подорожний лист та відмовився виконувати свої трудові обов»язки водія.

Суд вважає, що підстав для відмови від виконання своїх трудових обов»язків у позивача не було.

Його доводи про істотну зміну умов трудового договору суд також вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 32 КЗпП України зміною істотних умов праці є зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, суміщення професій.

Зміна обліку пробігу автомобілю та форми подорожного листа не є зміною істотних умов праці.

Оскільки позивач вже притягався до дисциплінарної відповідальності наказом 681- од від 3.09.14р. та знов вчинив дисциплінарний проступок, то в його діях вбачалася система порушень, у зв»язку з чим, наказом 687=од від 5.09.14р. його було звільнено з роботи за п.3 ст. 40 КЗпП України.

Зазначені порушення своїх трудових обов»язків позивачем підтверджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що до позивача раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догони, які він не оскаржував, відповідач правомірно виніс наказ 687- од від 5.09.14р. про його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Застосування відповідачем саме такого дисциплінарного стягнення відповідає характеру та тяжкості скоєного позивачем дисциплінарного проступку та є попередженням будь- яких порушень в роботі ПАТ «Запоріжгаз».

Таким чином, суд вважає, що звільнення позивача проведено без порушень, передбачених ст. 147-149 КЗпП України правил, порядку та строків застосування дисциплінарних стягнент, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Оскільки не встановлено підстав для визнання незаконним наказу про звільнення позивача та поновлення його на роботі, то не підлягають задоволенню і його вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 40 п.3, 233, 235 КЗпП України, суд

в и р і ш и в :

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства "Запоріжгаз" про визнання незаконним наказу № 687-од від 05.09.2014р. про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області. протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Лихосенко М. О.