Справа№336/2991/14-ц
Пр.№2/336/18/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Артемової Л.Г.,

при секретарі: Бутенку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «НАДРА» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

17.04.2014 року представник позивача в інтересах позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно: квартиру, під номером 52, яка розташована за адресою м.Запоріжжя вул. Вороніна, 29-а, яка належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом надання ПАТ КБ «Надра» право укласти договір куплі-продажу з будь-якими особами за ціною визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на час укладення правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки. Кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки, направити на погашення заборгованості за кредитним договром №14/2008/0290/Фкз від 18.02.2008 року перед ПАТ КБ «Надра» у розмірі 106845,34 доларів США, що у еквіваленті становить 944299,12 гривень за курсом НБУ курс за 1 дол. США дорівнює 8,8380 гривень; на час реалізації вищевказаного майна передати його в управління ПАТ КБ «Надра»; надати право ПАТ КБ «Надра» отримувати довідки та документи по вищезазначеному нерухомому майну; виселити з квартири під номером 52, яка розташована за адресою м.Запоріжжя вул. Вороніна, 29-а відповідача та осіб, які там проживають, без надння іншого приміщення; стягнути з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати в розмірі 3654,00 гривень.

На обґрунтування позову позивач зазначає, що між ПАТ КБ «Надра» (далі Банк) та ОСОБА_3 18.02.2008 року укладено кредитний договір, за яким позичальник отримав 62300,00 доларів США із строком повернення кредиту до 17.02.2023 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,49% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором перед Банком ОСОБА_2 уклала з Банком договори поруки №14/2007/0290/Фкз від 18.02.2008 року.

В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором перед Банком, між Поручителем та Банком було укладено Договір іпотеки №14/2007/0290/Фкз від 18.02.2008 року, який зареєстровано за номером №249 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, ОСОБА_4 Предметом іпотеки за Іпотечним договором виступило нерухоме майно - квартира, загальною площею 72,15 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на підставі Договору дублікату купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_5 за реєстровим №3129.

З підстав, зазначених у ст.ст.22,526, 572, 575, 610, 612, 625, 1048, 1049, ч.2 ст. 1150 ЦК України, ст.ст.1, 7, 12, 33-35, 38 Закону України «Про іпотеку», Банк з підстав порушення ОСОБА_3 умов договору кредиту просить звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути з відповідачів судові витрати.

Представник Банку в судовому засіданні в судовому засіданні позовні вимоги до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки підтримала в повному об'ємі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити з підстав, зазначених у Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Справа слухалась у відсутність відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_3, які в судове засідання не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином повідомлялися судом про час і місце розгляду справи.

Представник відповідачки ОСОБА_6 подав до суду письмові заперечення на позов, із змісту яких вбачається, що заявлені ПАТ КБ «НАДРА» позовні вимоги він не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. При цьому, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа - ОСОБА_3 подав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, залишивши вирішення справи на розсуд суду.

Представник позивача подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та письмові докази по даній справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «НАДРА», виходячи з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 18.02.2008 року між ПАТ КБ «НАДРА» та Громадянином України ОСОБА_3 укладено кредитний договір №14/2008/0290/Фкз, предметом якого є кредит, за яким Позичальник отримав від Банка кредитні кошти у розмірі 62 300 доларів США за умови повернення, до 17 лютого 2023 року, та сплати відсотків за користування коштами, у розмірі 14,49% відсотка річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором перед Банком ОСОБА_2 уклала з Банком договори поруки №14/2007/0290/Фкз від 18.02.2008 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором перед Банком, між Поручителем та Банком було укладено Договір іпотеки №14/2007/0290/Фкз від 18.02.2008 року, який зареєстровано за номером №249 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, ОСОБА_4 Предметом іпотеки за Іпотечним договором виступило нерухоме майно - квартира, загальною площею 72,15 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить Іпотекодавцю на підставі Договору дублікату купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_5 за реєстровим №3129.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання, якщо інше не встановлено щодо відшкодування, в тому числі, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Згідно дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 21.02.2014 року заборгованість Позичальника за кредитним договором складає 106 845,34 доларів США, що у еквіваленті становить 944 299,12 грн. за курсом НБУ курс за 1 дол. США дорівнює 8,8380 грн., зокрема: заборгованість за кредитом - 61065,31 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ 539695,21 грн.; заборгованість за відсотками - 37642,84 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ 332687,42 грн.; заборгованість за пенею - 5867,74 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ 51859,09 грн.; заборгованість по комісії - 2269,45 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ 20057,40 грн.

За правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

Проте, 07.06.2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VIІ.

Вказаним Законом передбачено, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Суд вважає, що дія даного Закону поширюється на правовідносини, які склались між сторонами спору.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 18.02.2008 року одержав у позивача кредит саме на споживчі цілі (визначення споживчого кредиту прописане у Законі України «Про захист прав споживачів») в іноземній валюті зі строком погашення до 17.02.2023 року та зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених договором, а ОСОБА_2, з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартира, загальною площею 72,15 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.(а.с.14).

Як вбачається із довідки №6669 від 04.12.2014р. Єдиної абонентської служби Центра обслуговування абонентів вказана вище квартира використовується відповідачем та членами його сім'ї, в тому числі неповнолітніми, як місце їх постійного проживання. При цьому, у їх власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Таким чином, судом встановлено, що загальна площа предмету іпотеки не перевищує 250 кв.м., це нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання майнового поручителя по кредиту, одержаного у Банку в іноземній валюті зі строком погашення до 17.02.2023 року зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених Договором, іншого житла у відповідача немає.

З огляду на викладене, суд вважає, що в задоволенні вимог банку в частині звернення стягнення на спірне нерухоме майно слід відмовити саме з підстав, передбачених ЗУ №1304-VII від 03.06.2014 року, який набрав чинності з 07.06.2014 року.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Отже, виходячи із вимог вказаної норми закону, суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ КБ «НАДРА» вимоги в частині виселення відповідачів зі спірного будинку та зняття їх з реєстраційного обліку є похідними від основної вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно заявлена Банком вимога про виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку також задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «НАДРА» слід відмовити в повному об'ємі.

На підставі викладеного та керуючись ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VIІ, ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ПАТ КБ «НАДРА» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Г.Артемова