Справа №339/576/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ПАТ КБ "" Приватбанк"" Гураля Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 , Відділу Державної виконавчої служби Болехівського МУЮ про визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу автомобіля марки ВАЗ 21144, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_2, а також визнати право власності на автомобіль та звільнити його з-під арешту.

В обґрунтування позову зазначав, що 16 січня 2014року він придбав у ОСОБА_2 через ОСОБА_4 вказаний автомобіль, сплативши йому 36000грн., що пітверджується розпискою, власноручно написаною ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 При цьому, перед передачею коштів ОСОБА_4, він переконався в нотаріуса в тому, що довіреність від 18.05.2013року, якою ОСОБА_2 уповноважував ОСОБА_4 розпоряджатися та здійснювати продаж автомобіля, є чинною і не скасованою.

Хоч письмового договору купівлі-продажу не було укладено, але позивач вважав, що така угода мала місце, оскільки він сплатив ОСОБА_4 грошові кошти, а останній, прийнявши кошти, передав йому автомобіль, ключі та свідоцтво про його реєстрацію.

Окрім того, позивач, вважаючи себе власником автомобіля, 17 січня 2014року уклав договір обов'язкового стахування цивільно-правової відповідальності власників транспортного засобу на своє ім'я. Однак через відсутність коштів вказаний автомобіль не зареєстрував в органах ДАІ.

В подальшому 08 листопада 2014року він був зупинений працівниками ДАІ і ними складено акт огляду та затримання транспортного засобу. А 11 листопада 2014року державним виконавцем Сверидою В.Р. складено Акт опису й арешту майна і передано автомобіль на відповідальне збереження.

Позивач, вважаючи, що накладений арешт перешкоджає йому, як власнику, користуватися автомобілем, просив позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, з підстав викладених у позовній заяві та додатково пояснив, що вказаний автомобіль не був заставним майном, тому немає підстав його арештовувати.

Представник відповідача ОСОБА_2 визнав позовні вимоги та вказав, що дійсно ОСОБА_2 має борг перед ПАТ "Приватбанк" за невиконання кредитних зобов'язань в сумі 314914грн. Однак автомобіль, на який накладено арешт, не перебував у заставі цього банку і відповідно, немає права заявляти клопотання про накладення арешту .

Відповідач ОСОБА_4 теж визнав позовні вимоги та вказав, що спочатку він придбав цей автомобіль у ОСОБА_2, але перереєстрацію на себе в органах ДАІ не зробив через відсутність коштів. Зокрема, він сплатив заборгованість, яку мав ОСОБА_2 перед "Брокбізнес банк" і ОСОБА_2 надав йому доручення на право володіння цим автомобілем, якого він пізніше продав позивачу. Позовні вимоги вважає обгрунтованими, оскільки між ним та позивачем укладено договір-купівлі продажу автомобіля, що підтверджується розпискою.

За заявою представника ПАТ КБ "ПриватБанк" Я.В. Гураля ухвалою суду від 01.12.2014 року залучено ПАТ КБ ""Приватбанк"" до участі в справі в якості третьої особи, на стороні відповідача. 16.01.2015 року ухвалою змінено процесуальне становище третьої особи ПАТ КБ ""Приватбанк"" та визначено відповідачем у справі.

Його представник в судовому засіданні просив відмовити в у задоволенні позову, оскільки вважає, що договору купівлі продажу автомобіля не було укладено, власником автомобіля є ОСОБА_2 і задоволення позову позбавить ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити свої вимоги, як стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості на користь банку з ОСОБА_2 за рахунок вказаного майна. Представник ВДВС Болехівського міського управління юстиції в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3, виданого 1-шим МРВ ДАІ м.Івано-Франківськ 14.08.2007 року власником автомобіля марки ВАЗ 21144,2007 року випусу, сірого кольору, тип- легк.комбі-В № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с.6).

Відповідно до довіреності від 18.05.2013 року, що посвідчена приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу ОСОБА_9,та зареєстрована у реєстрі за № 957 від 18.05. 2013 року , ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_4 укладати правочини, щодо користування, розпорядження та експлуатації вказаним автомобілем транспортним засобом, а саме: експлуатувати з правом використання як на території України так і за її межами, а також користуватися та розпоряджатися : продавати, за ціною та на умовах відомих уповноваженим, обміняти, заставити здати в оренду, позичку (а.с.4).

Підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, який зазначено у ч.2 ст.16 ЦК України є вичерпним.

Згідно із ч.3ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 2,7,8 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 з наступними змінами ( далі Порядок державної реєстрації...) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Відповідно до "Порядку державної реєстрації" - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів та правомірність придбання транспортного засобу.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є - довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах; інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування; акт приймання-передачі транспортних засобів;вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію транспортних засобів; договір фінансового лізингу.

Як встановив суд , вказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2.(а.с.6). Оскільки, вказаний транспортний засіб не знятий з обліку в підрозділі ДАІ, то не має підстав вважати, що він був відчужений ОСОБА_2

Позивач відповідно до ст.60 ЦПК України не довів обставини правомірності придбання ним вищевказаного автомобіля, оскільки жодного документу, перелічених у п.8 "Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів" суду не надав.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, зазначено, що невірним є визнання дійсними договорів купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль, оскільки п. 3 ч.1ст.208 ЦК України передбачено вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, та постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" , яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. Відповідно до вимог зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Позивач, посилаючись на вимоги ст. 220 ЦК України, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля і при цьому на підтвердження факту укладення договору надав суду розписку, оригінал оглянутий судом, із змісту якої вбачається, що ОСОБА_4 отримав від позивача кошти в сумі 36000грн., що еквівалентно 4500 доларів США в якості оплати за автомобіль.

При цьому позивач не заперечував, що договір купівлі-продажу автомобіля між ними не укладався.

Відповідно до вимог ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За ст.208 ЦКо кодексу правочини фізичних осіб між собою на суму , що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян , крім правочинів, зазначених в ч.1 ст.206 цього Кодексу повинні укладатися в письмовій формі.

Договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі, оскільки тягне за собою перереєстрацію власника автомобіля та згідно ст. 210 ЦК України такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Суд може визнати дійсним лише такий договір, який за законом підлягав нотаріальному посвідченню, але сторони уклали його без додержання цієї форми й відбулося повне або часткове виконання договору, а одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення ( ч.2 ст. 220 Ц К України).

Таким чином, застосування ч.2 ст.202 ЦК України можливе лише в разі обов'язкового нотаріального оформлення договору.

Для договору купівлі-продажу автомобіля нотаріальна форма оформлення не вимагається.

Недодержання простої письмової форми правочину, що вимагається законом, не дає право суду визнавати право власності та такий правочин дійсним у зв'язку з фактичним виконанням сторонами умов цього правочину.

Відповідно до ст. 208 ЦК України між сторонами письмовий договір купівлі-продажу автомобіля марки "ВАЗ 21144", 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 не укладався, а розписка ОСОБА_4 (а.с.5) не може бути належним на допустимим доказом продажу автомобіля, а тому правові підстави для визнання правочину дійсним та визнання права власності на автомобіль за позивачем відсутні.

11.11.2014року державним виконавцем ВДВС Болехівського МУЮ під час здійснення примусового виконання виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" боргу в сумі 314914грн., накладено арешт на вказаний автомобіль, належний ОСОБА_2 (а.с.9).

Виходячи із змісту ст. 387, 395, 396 ЦК України, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально - правових вимог позивача має бути встановлення факту належності позивачем права на спірне майно та безпідставність включення цього майна до опису майна боржника та накладення на нього арешту. Оскільки суд відмовив позивачу у визнанні за ним права власності на спірний автомобіль, то його вимоги про зняття арешту з автомобіля, які є похідними, теж не підлягають до задоволення. На підставі наведенного, ст.ст. 16, 220, 387,395,396 ЦК України, керуючись ст.ст.60, 209, 212, 214-215 ЦПК України,-

р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Відділу Державної виконавчої служби Болехівського МУЮ, ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання договору купівлі - продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Головенко О.С