Суддя Лігус С. М.
Справа № 644/7809/14-ц
Провадження № 2/644/441/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Лігус С.М.

при секретарі - Дяченко А.В.

за участю представників позивача - Замніус М.В.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди

В С Т А Н О В И В:

06.08.2014 року позивач Харківська міська рада звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 192 816 гривень 75 копійок грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач не виконав свого обов'язку взяти участь у розвитку інфраструктури м.Харкова і не сплатив пайову участь, чим заподіяв збитки (шкоду) як неодержаний дохід до Харківського міського бюджету у вигляді пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова (втрачена вигода), що міг би реально отримати бюджет м. Харкова за умови виконання відповідачем правових норм, передбачених ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідач - ОСОБА_4 через свого уповноваженого представника, проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що відповідач не суб'єктом правовідносин в розумінні ч.3 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачає перерахунок замовником будівництва коштів на пайову участь. Оскільки відповідач не здійснював будування об'єкту на земельній ділянці, як того вимагає зазначений закон, а здійснював реконструкцію належної йому будівлі за рахунок її висоти не змінюючи площі земельної ділянки.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що в позові необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є у тому числі доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка; шкода; причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Позивач повинен довести, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а шкода, яка завдана - наслідком такої протиправної поведінки. Сума збитків не має обґрунтовуватися умовними припущеннями про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин, оскільки наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення.

Відповідно до п.3 Листа ВГСУ від 14.01.2014 року «Про деякі питання практики застосування судами законодавства у справах, в яких заявлено вимогу про відшкодування збитків», у контексті ст. 22 ЦК України, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли б бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані саме в такому розмірі.

Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Однак судом не знайдено підтверджень неправомірності дій ОСОБА_4

Так, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні правові та організаційні засади у сфері пайової участі замовників у розвитку інфраструктури населених пунктів регламентує Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року, згідно із ч. 2 якого замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 даної статті.

Замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортної інфраструктури (ч.1 ст.1 даного закону).

Нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об'єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури (згідно з ДБН А.2.2-3-2012)

Таким чином, законом чітко роз'яснено поняття Замовника будівництва та Об'єкту будівництва.

Відповідач ОСОБА_4 не мав наміру забудови однієї чи декількох земельних ділянок, відповідно до договору купівлі-продажу11.09.2012 року ОСОБА_4 набув права власності на нежитлові приміщення № 3,5-8 загальною площею 149,9 кв.м., що розташовано за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до декларації про готовність об'єкту до експлуатації зазначеній будівлі було зроблено реконструкцію, тому відповідач не є безпосереднім замовником будівництва у розумінні норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною 1 ст. 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене суду вважає, що позовні вимоги Харківської міської ради щодо відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) є незаконними та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22,1166 ЦК України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Харківської міської ради до ОСОБА_5 про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 192 816 гривень 75 копійок - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: С.М. Лігус