Справа № 266/2842/15-ц
Провадженя№ 2/266/1146/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

01.10.2015 м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Сараєва І.А.

за участю секретаря Сологуб Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 є власниками будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 10.08.2007 року. Окрім них у будинку зареєстрований, як член родини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 який з 2007 року по теперішній час за вказаною адресою не мешкає, виїхав на постійне місто мешкання до Росії, плату за користування житловим будинком не вносить, його особисті речі там не знаходяться. Крім того зазначили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є пенсіонерами, а тому мають невеликий дохід, у зв'язку з чим їм складно сплачувати комунальні послуги, оскільки за даною адресою зареєстрований відповідач та вони мають намір оформити субсидію. У зв'язку з чим, відповідач утворює перешкоди в реалізації їх прав власників, чим порушують їх права та інтереси, а тому позивачі вимушені звернутися до суду і просять визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В судове засідання, позивачі не з'явились, надали заяви, про розгляд справи у їх відсутність, позов просили задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач ОСОБА_5, будучи повідомленим про дату та час судового розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України, до суду не з'явився, із будь-якими заявами на адресу суду не звертався, тому суд, за згодою позивачів ухвалив заочне рішення на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітній ОСОБА_3 є власниками будинку АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 10.08.2007 року (а.с. 9-10).

З копії домової книги слід, що відповідач ОСОБА_5 з 14.08.2007 року, по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Відповідно до довідки-акту від 01.08.2015 року № 3-394, відповідач у будинку АДРЕСА_1 тільки зареєстрований, але фактично не мешкає з 2007 року, у будинку не з'являється, чим підтверджується відсутність відповідача за місцем реєстрації на протязі більш ніж року (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Тобто судом встановлено, що відповідач зареєстрований у спірному будинку за згодою позивачів, але без поважних причин там не проживає з часу реєстрації.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, або заперечень. Враховуючи наведене, суд вважає, що докази, на які посилалися позивачі у позові, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст. 16, 319, 321 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1

Заява про скасування заочного рішення може бути подана відповідачем до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі протягом 10 днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення за відсутності сторони -в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя Сараєв І. А.