Справа № 278/272/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ДП»Житомирське лісове господарство» про припинення права користування земельними ділянками, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Житомирське лісове господарство» про припинення права постійного користування земельними ділянками Державного підприємства «Житомирське лісове господарство» на земельні ділянки загальною площею 2,25 га., що перебувають у приватній власності позивача за кадастровими номерами :05:001:0042, :05:001:0041.

В процесі розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, зокрема просив суд усунути перешкоди в користуванні належних позивачу на праві власності земельних ділянок шляхом виключення з бази даних автоматизованої системи Державного земельного кадастру відомостей щодо частини земельної ділянки державного підприємства «Житомирське лісове господарство» (кадастровий номер :06:000:001) яка накладається на земельні ділянки загальною площею 2,25 га. Управління Держземагенства в Житомирському району залучено до розгляду справи у якості відповідача.

Позивні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є власником земельної ділянки площею 2,000 га. для ведення особистого селянського господарства відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 162214 від 09 червня 2008 року та земельної ділянки площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 162213 від 09 червня 2009 року. Земельні ділянки придбані у власність відповідно до договору купівлі-продажу №650944 від 23 лютого 2008 року зареєстрованого в реєстрі за №656. Як вказує позивач у позові, земельні ділянки зареєстровані у встановленому законодавством порядку та мають кадастрові номери :05:001:0042 та :05:001:0041 відповідно. При ознайомлені з публічною кадастровою картою, позивачу стало відомо, що земельні ділянки, які належать останньому на праві приватної власності накладаються на земельну ділянку, що перебуває в постійному користуванні ДП «Житомирський лісгосп». (Державний акт на право постійного користування землею серії ЯЯ № 078357, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01). Таким чином, на думку позивача, у володінні та користуванні сторін у справі знаходиться одна і та ж земельна ділянка.

У письмовій заяві до суду позивач свої вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі.

Представник відповідача звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, обставини зазначені у позовній заяві, під розгляду справи, визнала.

Представник Управління Держземагенства в Житомирському районі заперечив проти задоволення позову. На наступні судові засідання не зявлявся, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Рішенням Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 09 червня 2006 року, на підставі листа ДП «Житомирське лісове господарство», погоджено передачу земель Березівській сільській раді не вритих лісовою рослинністю в кварталах 31 (виділи 1, 2 площею 2,25 га.) та 32 (виділи 21, 22).

В подальшому, рішенням тієї ж сільської ради від 24.11.2006 року громадянам передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, що були раніше надані громадянам.

Позивач є власником земельної ділянки площею 2,000 га. для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 162214 від 09 червня 2008 року та земельної ділянки площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №162213 від 09 червня 2009 року. Земельні ділянки придбані у власність відповідно до договору купівлі-продажу №650944 від 23 лютого 2008 року зареєстрованого в реєстрі за №656.

Земельні ділянки зареєстровані у встановленому законодавством порядку та мають кадастрові номери :05:001:0042 та :05:001:0041.

У постійному користуванні ДП «Житомирське лісове господарство» перебуває земельна ділянка лісогосподарського призначення за кадастровим номером :06:000:001, (Державний акт на право постійного користування землею серії ЯЯ № 078357, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01).

Доказів вилучення з постійного користування ДП «Житомирський лісгосп» земельних ділянок, що наразі перебувають у приватній власності позивача, суду не надано. У звязку з чим, обставини, що свідчили б про передачу громадянам земельних ділянок за рахунок земель лісового фонду, судом не встановлені.

ОСОБА_3 кадастрової карти України, на яку посилається позивач як на доказ у справі, також жодним чином не стверджують, що земельна ділянка надана у приватну власність, та в подальшому продана позивачу, знаходиться в межах земель лісового фонду.

Рішення Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області про погодження передачі земельної ділянки не вкритою лісовою рослинністю від 09.06.2006 року, не вказує на фактичне вилучення такої земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в ч.2 ст.3 Земельного Кодексу України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ст.57 Лісового Кодексу України зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.

Аналогічне положення міститься й у ст.20 Земельного Кодексу України.

До одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування (п.5 Прикінцевих положень ЛК України).

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст.122 Земельним Кодексом України, відповідно до ч.1 якої сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.149 Земельного Кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Відповідні докази на виконання вищевказаних норм матеріального права, зокрема рішення уповноваженого органу про вилучення земельних ділянок суду не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо усунення перешкод в користуванні належних позивачу на праві власності земельних ділянок шляхом виключення з бази даних автоматизованої системи Державного земельного кадастру відомостей щодо частини земельної ділянки державного підприємства «Житомирське лісове господарство» (кадастровий номер :06:000:001), оскільки такі земельні ділянки у встановленому Законом порядку не вилучались.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 57, 60, 61, 79, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.3, 20,122,149 Земельного Кодексу України, ст.57 Лісового кодексу України, п.5 Прикінцевих положень ЛК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук