Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/546/15-ц Головуючий у 1-й інст. Василенко Р. О.
Категорія 20 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Коростишівської державної нотаріальної контори, КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки площею 0,1078 га, які розташовані по вул. Червоних Партизан, 15 в м.Коростишів Житомирської області, укладеного 24 липня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посвідченого державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 відмовлено за безпідставністю.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції були неповно досліджені обставини справи, суд не дав належної оцінки наданим стороною позивача доказам, зробив висновки, які не відповідають обставина справи, порушив норми процесуального і матеріального права. Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував, що позивач договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки не підписувала і не була присутня під час його укладення в нотаріальній конторі. Тобто її волевиявлення на час укладення договору не було вільним та не відповідало її внутрішній волі, що є підставою у відповідності до положень ст.ст. 203, 215 ЦК України для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_6, просила відхилити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що вона не підписувала оспорений договір купівлі-продажу та не була присутня у нотаріуса під час його укладення, а тому дійшов висновку, що її волевиявлення під час укладення договору купівлі-продажу було вільним та відповідало її внутрішній волі.

Такий висновок суду є вірним виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 24.07.2009 року ОСОБА_2 передає у власність покупця (продала), а покупець ОСОБА_4 прийняв у власність відповідно до умов цього договору (купив) житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,1078 га, що знаходяться по вул. Червоних Партизан, 15 в м. Коростишеві Житомирської області.

Зі змісту даного договору вбачається, що він посвідчений державним нотаріусом, підписаний сторонами в присутності нотаріуса, особи сторін встановлено, а також встановлено їх дієздатність, які ствердили, що у момент укладення договору діють добровільно і перебувають при здоровому розумі та ясній памяті, розуміють значення своїх дій, попередньо ознайомлені нотаріусом з приписами цивільного законодавства, що регулює укладений ними правочин (а.с.10).

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Відповідно до ч.1,3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В силу положень ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділенням Коростишівського РВ УМВС України в Житомирській області за заявою позивача ОСОБА_7 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000183 від 27.03.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України. В рамках даного кримінального провадження за постановою слідчого від 03.07.2014 року була проведена судово-почеркознавча експертиза (а.с.26).

Згідно висновків експертів Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз № 11619/11620/14-32 від 25.02.2015 року, встановити чи виконані підписи від імені ОСОБА_2 що містяться в графах : «Підписи: Продавець» в першому та другому примірниках договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 24.07.2009 року (серія ВМІ № 518478), зареєстрованого в реєстрі за № 1-2303 та посвідченого державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_2 або іншою особою, не виявилось можливим з причин, зазначених в п.2 та 3 дослідницької частини Висновку (а.с.17-20).

Крім того, в квітні 2013 року позивач ОСОБА_2 зверталась до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовною заявою про визнання правочину недійсним. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 19.02.2014 р., яка набрала законної сили, позовна заява була залишена без розгляду.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивач підтверджувала факт укладення між нею та відповідачем ОСОБА_3 оспореного договору купівлі-продажу з метою уникнення проблем щодо поділу спірного майна з меншою донькою ОСОБА_8 (а.с.72-76).

В рамках розгляду вказаної цивільної справи, у звязку зі міною позивачем підстав позову, за ухвалою суду від 12.09.2013 року по справі була проведена судово-почеркознавча експертиза. Згідно висновку експерта НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області від 30.12.2013 року № 1/1506 підпис та рукописний запис «ОСОБА_2М.», розташовані в графі «Підписи: Продавець» договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 24.07.2009 року виконані ОСОБА_2 Михай лівною (а.с.63-68,78-80).

Таким чином, посилання позивача на відсутність у неї вільного волевиявлення та невідповідності її внутрішній волі на укладення договору купівлі-продажу не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому суду дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в частині посилання судом першої інстанції на документи цивільної справи без її огляду в судовому засіданні є безпідставними, оскільки матеріали справи містять належним чином завірені архіваріусом Коростишівського районного суду Житомирської області копії позовної заяви та висновку судової експертизи зі справи № 280/719/13-ц, яка зберігається в архіві суду.

Посилання апелянта на неврахування судом під час ухвалення рішення висновків експертів Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз № 14135/14136/14-32 від 25.02.2015 року відповідно до яких підписи від імені ОСОБА_9 на замовленні № 1170 про видачу довідки для відчуження житлового будинку та на заяві № 1170 від 14.07.2009 року про надання інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, які містяться в матеріалах інвентаризаційної справи БТІ, виконані не ОСОБА_2, а іншою особою не свідчать про те, що її волевиявлення під час укладення у нотаріуса договору купівлі-продажу не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Крім того, з пояснень представника відповідача ОСОБА_10, яка є донькою позивача, під час апеляційного розгляду вбачається, що вона за проханням матері 14 липня 2009 року відвідала Коростишівське відділення БТІ та він її імені написала замовлення на проведення інвентаризації житлового будинку № 15 по вул. Червоних Партизан в м.Коростишів та заяву про надання інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Таке прохання позивач мотивувала хворим станом здоровя та далекою відстанню до бюро технічної інвентаризації. Під час проведення інвентаризації будинку представники БТІ виїжджали по місцю знаходження спірного майна і пояснювали позивачу мету її проведення.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов вказаного висновку при повному, всебічному та обєктивному зясуванні обставин справи, прав і обовязків сторін у даних правовідносинах, перевірив належним чином доводи сторін, зясував характер та суть заявлених позивачем вимог, норм права, якими вони регулюються, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам. В ході апеляційного провадження докази, які впливають на правильність та правомірність прийнятого судом рішення, стороною позивача не надавались, що спростовує доводи апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Судді :