АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 435/5614/12 Головуючий у 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1885/К/15 суддя Мхітарян С.С.
Категорія - 81 (І) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобука В.І.

при секретарі: Петренко К.І.

за участі: стягувача ОСОБА_1, боржника ОСОБА_2, представника Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Корсака Олександра Юрійовича,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2015 року по справі за скаргою ОСОБА_1 на постанови, дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького МУЮ,

ВСТАНОВИЛА:

В березня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького МУЮ (далі - ДВС).

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що 07.03.2013 року вона звернулась до ДВС із заявою про прийняття на виконання виконавчого листа № 2/435/2353/12, виданого 05.03.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 26.04.2011 року до повноліття дитини на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини доходу. Виконавче провадження було відкрито лише 13.03.2013 року. Вона в своїй заяві просила накласти арешт на майно і кошти боржника, які перебувають на рахунках вкладах у банках, відкритих на ім'я ОСОБА_2, та у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог, звернути стягнення на належне боржнику майно для задоволення її вимог по виплаті аліментів. 09.10.2013 та 14.11.2013 року вона повторно звернулась до виконавця про звернення стягнення на майно боржника у зв'язку з наявністю заборгованості із сплати аліментів понад шість місяців; про опис та арешт майна боржника за місцем його проживання, перебування; оголошення заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеження права користування майном, здійснити опечатування, визначити вартість майна боржника, та провести реалізацію арештованого майна. Але, у справі виконавчого провадження відсутній акт опису й арешту майна боржника, що свідчить про відсутність проведення опису та арешту майна та вказує на бездіяльність державного виконавця. Також клопотання від 14.11.2013 року взагалі не було підшите до виконавчої справи, про що вона повідомила начальника заявою від 10.02.2015 року. Держаний виконавець лише обмежився винесенням постанови про арешт рухомого майна та оголошенням заборони та його відчуження від 10.02.2015 року. Боржник почав погашати борг лише у грудні 2013 року, та оскільки опис та арешт майна боржника за місцем його проживання та місцем знаходження його майна не був проведений, державним виконавцем не було своєчасно розпочато примусове виконання. Постанови від 13.05.2013 року про накладення арешту та оголошення заборони відчуження на транспортні засоби, які належать боржнику у виконавчій справі немає. Але є постанова державного виконавця Мартусенко Н.М. від 29.04.2014 року про припинення розшуку майна боржника, в якій знімається затримання транспортного засобу, також у постанові зазначено, що копії постанови повинні бути направленні сторонам виконавчого провадження. Але їй постанова не була направлена. При обчисленні розміру заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець Мартусенко Н.М. спочатку не брала до уваги її заяву начебто сплачені боржником суми 497,50 грн. та 299,50 грн., оскільки на копіях квитанцій взагалі не видно ані дати, ані рахунку зачислення, ані суми платежу, але пізніше з особистої мотивації та без оскарження боржником, державний виконавець урахувала ці суми у розрахунках. Також, при отриманні 10.03.2015 року від державного виконавця Жовтневого ВДВС довідки-розрахунку про заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів, вона з'ясувала, що державним виконавцем з невідомих причин змінено суми нарахування заборгованості за жовтень та грудень 2011 року, за січень, лютий, березень, квітень та липень 2012 року, які були попередньо нараховані відповідно до інформації Управління пенсійного фонду України у Жовтневому районі про нараховані суми заробітної плати боржнику у 2011, 2012 та 2013 роках, отриманої Жовтневим ВДВС. Крім того, у справі наявна заява ОСОБА_2 від 15.04.2014 року про направлення виконавчого листа за місцем роботи боржника, яка для державного виконавця Мартусенко Н.М. і стала мотивом для закінчення виконавчого провадження у Жовтневому ВДВС та направленням виконавчого листа «за належністю» у Центрально-Міський ВДВС за місцем роботи боржника. Тим самим, державний виконавець знову вкотре порушує її права та законні інтереси, як громадянина України та сторони відкритого виконавчого провадження. Також, при ознайомленні з виконавчою справою у Жовтневому ВДВС вона звернула увагу на те, що до справи не приєднані: її клопотання про опис та арешт чайна боржника за місцем його проживання від 14 листопада 2013 року та заява боржника про надання довідки від 15 грудня 2014 року, сторінки справи складені не за хронологічним порядком та не пронумеровані. Постанова державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції про закінчення виконавчого провадження отримана нею особисто у Жовтневому ВДВС 10 лютого 2015 року, з постановою про зняття з затримання транспортних засобів вона ознайомилась також 10 лютого 2015 року. В установлений законом десятиденний строк, 17 лютого 2015 року вона звернулась зі скаргою до начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на постанову, дії та бездіяльність державного виконавця. За результатами розгляду скарги начальник відділу повинен винести постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вище стоячого органу державної виконавчої служби або до суду. 24, 26 лютого та 10 березня 2015 року вона зверталася із заявами до начальника Жовтневого ВДВС про надання їй відповіді на скаргу. З 01 по 07 березня 2015 року вона знаходилася на оздоровленні в смт. Ворохта Івано-Франківської області, тому у вказаний період не мала можливості звертатися до Жовтневого ВДВС. 10 березня 2015 року у Жовтневому ВДВС ОСОБА_1 особисто отримала письмові пояснення, виконані державним виконавцем Мартусенко Н.М. та підписані в.о. начальника Жовтневого ВДВС, замість постанови про задоволення її скарги чи відмову в її задоволенні. В цих поясненнях зазначено, що державний виконавець Жовтневого ВДВС Мартусенко Н.М. отримала виконавчий лист з канцелярії Жовтневого ВДВС лише 13 березня 2013 року, через 6 днів після прийняття заяви з виконавчим листом, тому постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена лише 13.03.2013 року. Щодо включення у розрахунок боргу квитанцій про сплату аліментів боржником у сумі 497,50 грн. та 299,50 грн., державний виконавець Жовтневого ВДВС Мартусенко Н.М. лише посилається на отримання нею довідки-розрахунку від 04.04.2013 року, не пояснюючи мотивів зміни сум нарахувань та сплати аліментів у довідках-розрахунках від 23.05.2013 року, 07.11.2013 року, 14.01.2014 року та 10.03.2015 року. Також, державний виконавець проігнорувала її клопотання від 9 жовтня 2013 року та 14 листопада 2013 року. Крім того, державним виконавцем винесено постанову про припинення розшуку рухомого майна боржника, не оголошуючи попередньо його в розшук. Також, згідно письмових пояснень Жовтневого ВДВС від 27.03.2015 року, 26.11.2014 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, мотивуючи її працевлаштуванням боржника. Але, ще при поданні заяви про прийняття на виконання виконавчого листа № 2/435/2353/12, виданого 05.03.2013 року, у виконавчому листі було зазначено, що боржник працевлаштований у тому самому ТОВ «Естрея», що також підтверджувалося інформаційними довідками з Управління пенсійного фонду України у Жовтневому районі. Тому, посилання на працевлаштування боржника не може служити мотивом для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2015 року заявлені вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Поновлено пропущений ОСОБА_1 з поважних причин строк на подання скарги на постанови, дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції.

Визнано постанову про закінчення виконавчого провадження від 26.11.2014 року незаконною та скасовано.

Зобов'язано державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 2/435/2353/12 виданим 05.03.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з 26.04.2011 року до повноліття дитини на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини доходу.

Стягнуто з Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати 243 грн. 60 коп.

В частині визнання незаконною та недійною постанови про припинення розшуку майна боржника та зняття з затримання транспортних засобів від 29.04.2014 року - відмовлено.

В частині зобов'язання державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції внести виправлення помилок у розрахунок нарахування заборгованості на суми нарахування аліментів, самовільно змінені державним виконавцем, та на суми сплати аліментів, недоведені боржником, та здійснити перерахунок заборгованості по аліментам - відмовлено.

В частині зобов'язання державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції винести постанову про опис та арешт майна боржника - відмовлено.

В частині зобов'язання державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції здійснити опис майна боржника за місцем його проживання, перебування або місцем знаходження його майна - відмовлено.

В частині зобов'язання державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції усунути порушення, а саме: сформувати справу у хронологічному порядку відповідно до дати надходження документів виконавчого провадження, пронумерувати сторінки справи згідно Наказу Міністерства Юстиції України від 25.02.2008 року № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповноту з'ясування обставин справи, поставила питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови в задоволенні частини її заявлених вимог з ухваленням нового рішення про задоволення частини заявлених вимог.

А саме просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її вимог про визнання незаконною та недійсною постанову про припинення розшуку майна боржника та зняття з затримання транспортних засобів від 29.04.2014 року; зобов'язання державного виконавця Жовтневого ВДВС КМУЮ винести постанову про опис та арешт майна боржника; зобов'язання державного виконавця Жовтневого ВДВС КМУЮ здійснити опис майна боржника за місцем його проживання, перебування, або за місцезнаходженням його майна; зобов'язання державного виконавця Жовтневого ВДВС КМУЮ внести виправлення помилок у розрахунок нарахування заборгованості: на суми нарахування аліментів, на думку ОСОБА_1, самовільно змінених державним виконавцем, та на суми сплати аліментів, недоведениї боржником, та здійснити перерахунок заборгованості по аліментам, - і ухвалити в цій частині нове рішення, яким просила: визнати незаконною та недійсною постанову про припинення розшуку майна боржника та зняття з затримання транспортних засобів від 29.04.2014 року та скасувати її; зобов'язати державного виконавця Жовтневого ВДВС КМУЮ винести постанову про опис та арешт майна боржника; зобов'язати державного виконавця Жовтневого ВДВС КМУЮ здійснити опис майна боржника за місцем його проживання, перебування, або за місцезнаходженням його майна; зобов'язати державного виконавця Жовтневого ВДВС КМУЮ внести виправлення помилок у розрахунок нарахування заборгованості на суми нарахування аліментів за жовтень та грудень 2011 року, за січень, лютий, березень, квітень та липень 2012 року, на думку ОСОБА_1, самовільно та без оскарження боржником, зменшених державним виконавцем, та виключити із розрахунку суми сплати аліментів 4937 грн. 50 коп. та 299 грн. 50 коп. за грудень 2011 року та січень 2012 року ,які були включені у розрахунок на момент закінчення виконавчого провадження, та здійснити перерахунок заборгованості по аліментам.

Також просила визнати дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції Мартусенко Н.М., що полягають у: несвоєчасному винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2013 року при отриманні 07.03.2013 року заяви стягувана про прийняття на виконання виконавчого листа № 2/435/2353/12; винесенні постанови про припинення розшуку майна боржника та зняття з затримання транспортних засобів від 29.04.2014 року, без попереднього винесення постанови про розшук майна боржника; не направленні стягувачу постанови про припинення розшуку майна боржника та зняття з затримання транспортних засобів від 29.04.2014 року; відмові державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції винести постанову про опис та арешт майна боржника (побутової техніки, меблів тощо) та оголошення заборони на його відчуження; не проведенні опису та арешту іншого рухомого майна боржника, окрім транспортних засобів; бездіяльності державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції у зверненні стягнення на майно боржника при наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці; не направленні стягувану постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.11.2014 року та розрахунку заборгованості по аліментам на 01.12.2014 року; самовільному зменшенні державним виконавцем Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції сум нарахування аліментів при розрахунку заборгованості за жовтень та грудень 2011 року, за січень, лютий, березень, квітень та липень 2012 року; самовільному без оскарження боржником внесенні державним виконавцем спірних сум сплати аліментів 497,50 грн. та 299,50 грн. за грудень 2011 року та січень 2012 року у розрахунок заборгованості, неправомірними та стягнути з Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції на її користь судові витрати на подання апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що відмовляючи в задоволенні її заявлених вимог про визнання недійсною постанови про припинення розшуку майна боржника та зняття з затримання транспортних засобів від 29.04.2014 року та в частині зобов'язання державного виконавця винести постанову про опис та арешт майна боржника, суд першої інстанції помилково застосував вимоги ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій йдеться мова про нерухоме майно. При цьому суд не врахував те, що стягувачем ставилось питання про опис арешт рухомого майна. На думку ОСОБА_1 судом першої інстанції не взято до уваги, що в оскаржуваній постанові від 13.05.2013 року йдеться мова лише про транспортні засоби, при цьому залишено поза увагою інше рухоме майно боржника.

Щодо відмови в задоволенні заявлених вимог про зобов'язання державного виконавця здійснити опис та арешт майна боржника за місцем його проживання, перебування або за місцем знаходження його майна, на думку ОСОБА_1, суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин вимоги ст.ст. 56, 57 Закону , згідно яких проведення опису та арешту майна має застосовуватись до всього майна боржника, окрім зазначеного у спеціальному переліку, та спрямовуватись на реальне виконання аліментних зобов'язань.

Також заявник апеляційної скарги вважає, що суд першої інстанції помилково посилався на вимоги ч. 5 ст. 20 Закону, оскільки нею, стягувачем визначено місце виконання між кілька органами державної виконавчої служби, зокрема за місцем проживання боржника та місцем знаходження його особистого майна. Вважає, що з урахуванням того, що заявлені вимоги в частині визнання постанови від 26.11.2014 року незаконною, її скасування та зобов'язання державного виконавця відновити про виконавче провадження, задоволено, тому відмова в зобов'язанні державного виконавця здійснити опис та арешт майна боржника не відповідає вимогам Закону.

Щодо заявлених вимог в частині зобов'язання державного виконавця внести зміни до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи. Так, судом не долучено до матеріалів справи надані ОСОБА_2 чеків на підтвердження сплати спірних сум, не з'ясовано чи вона має можливість надати докази щодо неотримання спірних сум тощо.

Також ОСОБА_1 зауважила на тому, що через неодноразові неявки в судове засідання державного виконавця, судом першої інстанції порушено строк розгляду даної справи.

Крім того, заявник апеляційної скарги посилалась на чисельні порушення судом першої інстанції вимог процесуального права, як-то: недолучення до матеріалів справи наданих нею письмових пояснень, подання яких відображено в журналі судового засідання від 29.05.2015 року, не оголошення змісту заперечень державного виконавця, наданих нею в судовому засіданні тощо.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13.03.2013 року була винесена постанова ВП №37399092 про відкриття виконавчого провадження відносно виконавчого листа №2/435/2353 виданого 05.03.2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини (а.с.7). 07.03.2013 року ОСОБА_1 подала заяву в якій просила прийняти до виконання виконавчі листи, та накласти арешт на майно та кошти боржника, звернути стягнення на належне боржнику майно (а.с.6). 26.11.2014 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Мартусенко Н.М. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, оскільки боржник працює в ТОВ «Есрея», яке розташоване вул. Кобилянського, 219-21, що відноситься до Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ. Заборгованість станом на 01.12.2014 року відсутня (а.с.8). ОСОБА_1 звернулась 17.02.2015 року до ДВС з заявою, 27.02.2015 року отримала відповідь на звернення (а.с.9). Згідно довідок про заборгованість по виконавчому листу відсутня заборгованість по аліментам, станом на 01.05.2014 року (а.с.21-24). Згідно довідки від 02.07.2014 року № 02/07-14 по заробітній платі ОСОБА_2 працює на ТОВ «Естрея» (а.с.26).

Відмовляючи в задоволенні чистини заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог в частині визнання незаконною та недійною постанови про припинення розшуку майна боржника та зняття з затримання транспортних засобів від 29.04.2014 року та в частині вимоги прозобов'язання державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції винести постанову про опис та арешт майна боржника, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення на нерухоме майно звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог статті 63 Закону про виконавче провадження.

Доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції помилково застосовано вимоги ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» при вирішенні даного питання, оскільки в даній нормі йдеться про звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку фізичної особи,- безпідставні, виходячи з того, що згідно скарги ОСОБА_1, а також згідно її заяви про відкриття виконавчого провадження (а.с.6), вона ставила питання про арешт та опис майна боржника, не конкретизуючи при цьому яке саме майно (рухоме чи нерухоме) вона має на увазі, тому посилання суду першої інстанції на ст. 63 Закону відносно автомобілю не призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Так, з матеріалів справи вбачається, що клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту на майно боржника було задоволено державним виконавцем частково, зокрема, 13.05.2013 року накладено арешт на транспортні засоби, належні ОСОБА_2 (а.с.20), проте здійснити опис вказаного майна видалось неможливим у зв'язку із оголошенням автомобілів у розшук. При цьому згодом, у зв'язку з відсутністю заборгованості за виконавчим провадженням, державним виконавцем 29.04.2014 року було винесено постанову про припинення розшуку рухомого майна боржника та зняття затримання з автотранспортного засобу (а.с.48).

Тобто з огляду на відсутність заборгованості ОСОБА_2 по аліментним платежам, що свідчить про добровільне виконання рішення суду на момент зняття державним виконавцем затримання з транспортного засобу, колегія суддів вважає, що застосування до спірних правовідносин вимог Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на майно боржника шляхом опису та накладення арешту є недоцільним, оскільки Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог в частині зобов'язання державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції внести виправлення помилок у розрахунок нарахування заборгованості на суми нарахування аліментів, на думку ОСОБА_1, самовільно змінених державним виконавцем, та на суми сплати аліментів, недоведених боржником, та здійснення перерахунку заборгованості по аліментам, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язується довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та виходив з того, що скаржником не надано відомостей щодо неотримання спірної суми сплачених аліментів, які було перераховано боржником на її банківський рахунок.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки перерахування коштів в рахунок сплати аліментних платежів ОСОБА_2 підтверджується відомостями, наданими останнім державному виконавцю в процесі здійснення виконавчого провадження.

Натомість, доводи апеляційної скарги в цій частині спростовуються матеріалами справи, зокрема відповідною довідкою, в якій відображено щомісячно нараховані та сплачені суми коштів (а.с.24).

Інші доводи апеляційної скарги колегією суду не приймаються до уваги, оскільки вони фактично зводяться переоцінки рішення суду по оцінці доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відтак, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, як недоведена, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: