АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/865/15 Справа № 182/4419/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Тихомиров І. В. Доповідач - Тамакулова В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

12 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Тамакулової В.О.

суддів: Болтунової Л.М., Козлова С.П.

при секретарі: Поляковій Н.О.,

яка розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-інвестиційний банк" на рішення Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар'єр" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків завданих злочином, -

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Новопавлівський гранітний кар'єр" звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", ОСОБА_3 про солідарне стягнення матеріальних збитків завданих злочином в розмірі 1000000 грн.

Позов обгрунтовано тим, що 16 травня 2008 р. між ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" та Нікопольською філією ПАТ "Промінвестбанку" в особі її керуючої ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики б/н, на підставі якого, ПАТ "Промінвестбанку" було передано 3000000 грн. під 30% річних, з яких 1000000 грн. є коштами ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр".

Строк повернення грошей відповідно до умов договору - 18 травня 2008 року.

У зазначений умовами договору строк відповідач своїх зобов'язань не виконав, грошей не повернув.

За фактами незаконного заволодіння посадовою особою ПАТ "Промінвестбанк" ОСОБА_2 коштами, які належать ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" було порушено кримінальну справу, яку направлено до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду, ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" було визнано потерпілим та цивільним позивачем.

Гроші ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" в розмірі 1000000 грн. не повернуто, тому позивач просив їх стягнути з відповідачів.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року позов Публічного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар'єр" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків завданих злочином задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на користь Публічного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар'єр" один мільйон грн. 00 коп. та на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення й постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів перевірила законність, обґрунтованість рішення суду в межах заяв-лених вимог та апеляційної скарги і дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 р. визнана винною в скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України (а.с. 4-30) та їй призначено покарання за:

ч. 5 ст. 191 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300000 грн., з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 2 роки та з конфіскацією всього особистого майна;

ч. 3 ст. 209 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 280000 грн. з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 3 роки та з конфіскацією всього особистого майна;

ч. 3 ст. 365 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 250000 грн., з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 3 роки та з конфіскацією всього особистого майна(в редакції КК України на момент вчинення злочину);

ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу в розмірі 500 грн. та звільнено від відбування покарання у зв'язку із закінченням строку давності.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2 остаточно призначено покарання у вигляді 300000 грн. штрафу в дохід держави, з позбавленням права займати посади пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями строком на 3 роки та з конфіскацією всього особистого майна.

Цивільний позов ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" залишено без розгляду.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 р. апеляційну скаргу ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" задоволено.

Апеляційну скаргу ПАТ "Промінвестбанк" задоволено частково.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 14 серпня 2013 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_4 в частині рішення про залишення без розгляду цивільних позовів ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок Нікопольського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 р. залишено без змін. (а.с. 31-47).

Зазначеною ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 р. встановлено, що "Новопавлівський гранітний кар'єр" є цивільним позивачем (а.с. 31), тому суд при розгляді цивільної справи дійшов до висновку, що ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" є належним позивачем по справі, він правомірно подав позовну заяву з додержанням строків звернення передбачених законом.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 р. та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 р. встановлено, що ОСОБА_2 на час скоєння злочинів працювала керуючою філією "Відділення Промінвестбанку у м. Нікополі, Дніпропетровської області" та була наділена організаційно-розпорядчими, адміністративно-господарськими обов'язками, була посадовою особою та вчинила перевищення службових повноважень і заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем при наступних обставинах.

У травні 2008 року у керуючої НФ АКБ "Промінвестбанк" ОСОБА_2, яка мала інформацію про неплатоспроможність з погашення кредитів, виданих НФ АКБ "Промінвестбанк" ряду підприємств, що належать її знайомому, виник злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, з метою уявного свідчення благополуччя роботи філії і відсутності прострочених погашень за вищевказаними кредитами.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, керуюча НФ "Промінвестбанк" ОСОБА_2, знаючи про платоспроможність ОСОБА_5, який був головою правління ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" і маючи з останнім довірчі відносини, вирішила під виглядом позики для вирішення виниклих проблем філії заволодіти грошовими коштами останнього в сумі 3 млн. грн., якими згодом розпорядитися на власний розсуд.

З цією метою 14 травня 2008 року ОСОБА_2 в період робочого дня прибула на ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" розташований у с. Кам'янське, вул. Озерна, 40, Нікопольського району, Дніпропетровської області, де діючи, як керуюча філією банку, перевищуючи свої службові повноваження, умисно, явно виходячи за межі наданих їй повноважень, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5, звернулася до останнього з проханням про надання НФ АКБ "Промінвестбанк" грошових коштів у сумі 3 млн. грн. в якості позики.

Отримавши згоду, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, керуюча філією НФ "Промінвестбанк" ОСОБА_2 16 травня 2008р., перевищуючи свої службові повноваження, не маючи на вказаний вид діяльності (операцій) довіреності та спеціального дозволу Правління "Промінвестбанку" в період робочого часу, перебуваючи в приміщенні правління ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" уклала від імені Нікопольської філії "Промінвестбанк" договір позики (поворотно-фінансової допомоги) від 16 травня 2008 року з ОСОБА_5, в якому поставила свій підпис від імені керуючої філією "Відділення Промінвестбанку у м. Нікополі, Дніпропетровської області".

Згідно досягнутих домовленостей між керуючою філією ОСОБА_2 і ОСОБА_5 16 травня 2008 року за платіжним дорученням № 558 від 16 травня 2008 року з розрахункового рахунку № 056/980, що належить ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр", були зараховані гроші в сумі 1 млн. грн. на розрахунковий рахунок № /980 НФ "Промінвестбанк", а 21 травня 2008 р. отримала готівкою від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2 млн. грн.

В результаті зазначених злочинних дій керуючої НФ "Промінвестбанк" ОСОБА_2 за договором позики від 16 травня 2008 року фактично було завдано збитків ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" і ОСОБА_5, який одночасно був головою правління даного підприємства на загальну суму 3 млн. грн.

Після цього ОСОБА_2, фактично заволодівши зазначеною сумою грошових коштів шляхом зловживання своїм службовим становищем, розпорядилася ними на власний розсуд (а.с. 37-38).

Зазначені обставини були встановлені вироком Нікопольського міськрайонного суду від 14 серпня 2013 р. та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2014 р., тому відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України не потребують додаткового доказування при розгляді цивільної справи.

Таким чином суд дійшов до висновку, що зазначеними діями ОСОБА_2 спричинила матеріальну шкоду ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" в розмірі 1 млн. грн.

Гроші на день розгляду справи судом на рахунок ПАТ "Новопавлівський гранітний кар'єр" не повернуто.

При задоволенні позову про стягнення шкоди з ПАТ "Промінвестбанк", з урахуванням викладеного, суд виходив з того, що ОСОБА_2 на час скоєння злочину знаходилась у трудових відносинах з ПАТ "Промінвестбанк", займала посаду керуючої філією "Відділення Промінвестбанку у м. Нікополі, Дніпропетровської області" та завдала шкоду підприємству під час виконання своїх трудових обов'язків.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розяснено, що шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Разом з тим, згідно п. 3 ст. 134 КЗпП України регулює матеріальну відповідальність працівника за шкоду, завдану з його вини діями, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

В скарзі апелянт посилається на те, що ВАТ "Новопавлівський гранітний карєр" є неналежним позивачем, а ОСОБА_2, як посадовою особою, не вчинялись дії, які повязані з виконанням трудових обов'язків при проведенні ВАТ платежу в 1млн гривень, бо проведення платіжних операцій клієнтами банку на підставі їх власних розпоряджень здійснюється без участі керівника обслуговуючого банку.

Однак такі доводи спростовуються вироком суду та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області.

При стягненні заподіяної шкоди з з ПАТ "Промінвестбанк", суд обгрунтовано посилався на ст.1172 ЦК України та його право на регресні вимоги до винної особи, керівника структурного підрозділу банку.

Стягнення сум на підставі ст.1166 ЦК України застосовується при відшкодуванні шкоди за недоговірними зобовязаннями. Таку позицію виказав Верховний суд України в постанові від 03 жовтня 2012 року по справі 6-92 цс 12, яка відповідно до 360-7 ЦПК України є обов'яковою для всіх судів.

Інші доводи скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, встановленим обставинам і матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний промислово-інвестиційний банк"- відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області від 20 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар'єр" до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків завданих злочином- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Тамакулова В.О.

С у д д і: Болтунова Л.М.

Козлов С.П.