Справа № 370/1312/14 Головуючий у І інстанції Оберемко В. О.
Провадження № 22-ц/780/307/15 Доповідач у 2 інстанції Таргоній
Категорія 18 21.01.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А.,Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючи його наступним.

05 серпня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є позивач), та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 6645541 (далі - Договір), за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 9 385 доларів США, а ОСОБА_1 зобов'язалась прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути суму кредиту у повному обсязі в порядку та строки обумовлені у Договорі.

В порушення умов Договору, відповідачка ОСОБА_1 не виконає свої зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та повністю припинила сплату відсотків за користування кредитом.

У зв'язку з зазначеними обставинами, позивач 10.10.2013 року, керуючись ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 2 ст. 1050 ЦК України, п.п. 3.5.7 та 3.5.8 Договору, направив відповідачу письмову вимогу за вих. № КІЕ-61/481 про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих відсотків.

Оскільки така вимога не була виконана відповідачем у вказаний в ній строк, позивач просив суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитом, яка станом на 25.05.2014 року становить 8 356,04 долари США, та заборгованості по відсоткам в сумі 4 422,67 доларів США, а всього: 12 778,71 доларів США.

Рішенням Макарівського районного суду Кихївської області від 07 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 6645541 від 05.08.2008 року в розмірі 4 422,67 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (12,9663 грн. за 1 дол. США) становить 57 345,67 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодужючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за основною сумою кредиту, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Зокрема, в обгрунтування апеляційної скарги, представник ПАТ «Перший український міжнародний банк» зверну увагу на неправильність висновків суду щодо подвійного стягнення боргу з ОСОБА_1 у зв'язку з існуванням виконавчого напису нотаріуса про стягнення з останньої боргу на користь позивача за кредитним договором, що є предметом даного позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2008 року між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (правонаступником якого є позивач), та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 6645541 (далі - Договір), за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 9 385 доларів США для придбання транспортного засобу марки Daewoo, а ОСОБА_1 зобов'язалась прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути суму кредиту у повному обсязі в порядку та строки обумовлені у Договорі.

Банк належним чином виконав свої зобов'язання за Договором, що підтверджується меморіальним ордером № 478600452 від 05.08.2008 року. (а.с. 32)

В свою чергу відповідачка ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на 25.05.2014 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем з основної суми кредиту та процентів за користування кредитом становить 12 778,71 доларів США, з яких 8 356,04 долари США - заборгованість відповідача за основною сумою кредиту, а 4 422,67 доларів США - сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитними коштами, яка в добровільному порядку не погашена.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору застави транспортного засобу № 6731606 від 05.08.2008 року, укладеного між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк» в особі представника (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець) заставою за цим договором забезпечується виконання всіх зобов'язань ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору № 6645541 від 05.08.2008 року. Заставодавець з метою забезпечення повного виконання основного зобов'язання передає в заставу автомобіль, а заставодержатель приймає заставу (п. 1.3 Договору застави). Заставна вартість предмету застави становить 51 120 грн. (п. 1.4, 1.8.3 договору застави).

Судом також встановлено, згідно Акту опису і арешту майна (а.с. 35-36) від 20.04.2012 року державним виконавцем Макарівскього РУ, Корнєєвим О.В. в присутності понятих та представника ТО «ТД Еліт Сервіс» при примусовому виконанні виконавчого листа № 2129 виданого 13.12.2010 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» 69 763,20 грн. проведено опис і арешт автомобілю Daewoo MATIZ, 2008 року випуску, належного боржнику ОСОБА_1

Відповідно до листа начальника ВДВС Макарівського РУЮ аукціон з реалізації арештованого рухомого майна ОСОБА_1, а саме: автомобілю Daewoo MATIZ, 2008 року випуску, є нечинним, оскільки на підставі відповідних доручень ГУЮ у Київській області 28.11.2013 року ПП «СП «Юстиція» та ТОВ «Укрспецторг Групп» втратили право на реалізацію арештованого державним виконавцем майна, а тому договір № 11-1366/13 від 01.10.2013 року підписаний між ВДВС Макарівського РУЮ та ТОВ «Укрспецторг Групп» про надання послуг з організації проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна вважається розірваним. Транспортний засіб Daewoo MATIZ, що належить ОСОБА_1 знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5, представника ТОВ «Украспецторг Групп».

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що виконавчий напис щодо звернення стягнення на заставлене майно боржника ОСОБА_1 на час звернення Банку до суду з даним позовом не виконано з незалежних від стягувача та боржника причин.

В той же час, дійшовши такого висновку, суд першої інстанції безпідставно вважав, що у випадку задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за основноу сумою кредиту, відбудеться подвійне стягнення, а тому позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення процентів за користування кредитом.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з даною позицією, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" цей Закон є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (у редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса) звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувала в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувань права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувань відповідної грошової суми, утому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери.

На час вчинення виконавчого напису (13.12.2010 року), вказаний закон не передбачав такий позасудовий засіб звернення, як звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зміни у цей закон, які надавали право нотаріусам здійснювати звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса, внесені Законом України від 22.09.2011 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, на дані обставини уваги не звернув.

В той же час, оскільки на момент звернення позивача з даним позовом до суду зобов'язання за кредитним договором між сторонами не виконані, заборгованість не погашена, ПАТ «Перший український міжнародний банк» обгрунтовано звернувся до суду за захистом свого порушено права шляхом стягнення заборгованості з відповідача.

Колегією суддів апеляційного суду враховано також роз'яснення п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість вимог апеляційної скарги, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні вимог позивача про стягнення основної суми заборгованості за кредитним договором, та ухвалення в цій частині нового рішення, про задоволення вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - задовольнити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованості за основною сумою кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Позов публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за основною сумою кредиту за договором № 6645541 від 05.08.2008 року в сумі 8 356,04 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день ухвалення рішення становить гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір в сумі 1807,04 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: