Провадження № 2/521/5229/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 вересня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, в складі
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та вселення, -
10.08.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ майна в натурі та встановлення порядку користування.
З 18.11.2013 року по теперішній час він не може дійти згоди з ОСОБА_2 щодо здійснення права спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2. Однак по теперішній час він не має з ОСОБА_2 ніякої домовленості про порядок володіння та користування спірною квартирою. Крім того, він не має змоги володіти та користуватися своєю часткою кв.№17 у праві спільної часткової власності з ОСОБА_2 Право розпоряджатися своєю власністю обмежене, так як ОСОБА_2 має право переважної купівлі частки спільної часткової власності.
Заочним рішенням Малиновським районним судом м. Одеси 27.11.2014 року було відмовлено в задоволенні позову про стягнення грошових коштів в якості компенсації за 1/2 частку зазначеної квартири з ОСОБА_2, та припинення його права власності на 1/2 частку цієї квартири.
21.08.2015 року, до початку розгляду справи по суті, позивач ОСОБА_1 надав заяву про уточнення позовних вимог (а.с.20), відповідно до якої він просить суд встановити порядок користування трикімнатною квартирою № 17 у будинку №18/22 по вулиці Кропивницького у місті Одеса, а саме виділити йому велику кімнату 17.3 кв. м. (яка є самостійною та ізольованою). ОСОБА_2 виділити та залишити в користуванні дві кімнати (меншими розмірами) 9,6 кв.м. та 12.6 кв.м. Залишити в його та ОСОБА_2 спільному користуванні кухню, коридор, туалет та ванну, балкон та лоджію. Вселити його в 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_3.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.11.2011 року шлюб між ними було розірвано (а.с.13).
Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_5, яка в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 66,3 кв.м, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-9)
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.
Відповідно до ст.ст. 358, 361 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
Частиною 1 статті 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно з ч.2 ст.364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення права власності та стягнення грошової компенсації, заочним рішенням від 27.11.2014 року в задоволенні позовних вимог йому було відмовлено. (а.с.10-12).
Частиною 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим.
Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).
Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) квартири, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.
Відтак визначальним для виділу частки або поділу квартири в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 вона в цілому складається з трьох житлових кімнат площею 17,3 кв.м, 9,6 кв.м, 12.6 кв.м, житловою площею 39,5 кв.м, загальною площею 66,3 кв.м.
Позивач просить суд виділити йому велику кімнату, яка є самостійною та ізольованою, тобто кімнату розміром 17,3 кв.м. В свою чергу ОСОБА_2 виділити в натурі та залишити в користуванні дві кімнати (меншими розмірами), тобто 12.6 кв.м. та 9.6 кв.м. Залишивши в його та ОСОБА_2 спільному користуванні кухню, коридор, туалет та ванну, балкон та лоджію.
Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обов'язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками.
Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом.
Як роз'яснено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» /зі змінами/, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю.
У судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо користування спільною квартирою.
Згідно з п.14 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника /учасників/ цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
А відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд в праві за заявленим про це позовом встановити порядок користування під уособленими приміщеннями /квартирами, кімнатами/ такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення /кухня, коридор тощо/ можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності.
Як встановлено судом і вказано вище, між співвласниками квартири виникають спори щодо користування цією квартирою. Отже, співвласники не можуть дійти згоди щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майно.
Виходячи зі змісту норм цивільного законодавства, виділ частки є можливим якщо стороні може бути виділено відокремлену частину із самостійним виходом, що виключає можливість спільного користування співвласників будь-якими приміщеннями, а відмова у виділі з спільної часткової власності можлива лише у випадку, коли це не допускається згідно із законом або є неможливим.
Оскільки кімната, яку просить позивач виділити у користування є ізольованою, що виключає можливість спільного користування співвласників нею, суд вважає за можливим виділити кімнату розміром 17,3 кв.м. в користування позивача ОСОБА_1В свою чергу ОСОБА_2 залишити в користуванні дві кімнати (меншими розмірами), тобто 12.6 кв.м. та 9.6 кв.м. Залишивши в спільному користуванні ОСОБА_1та ОСОБА_2 кухню, коридор, туалет, ванну, балкон та лоджію.
Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Оскільки позивач позбавлений на даний час права користуватись своєю часткою спірної квартири, в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивача у його частку спірної квартири.
Тому позовні вимоги про вселення позивача до спірного житлового приміщення та про усунення перешкод в користуванні квартирою також підлягають задоволенню як обґрунтовані і доведені ним в ході судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 11, 209, 212, 214-215, 224-225 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою та вселення задовольнити частково.
Визначити порядок користування трикімнатною квартирою №17 у будинку №18/22 по вул. Кропивницького у м. Одесі наступним чином:
- виділивши ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в користування житлову кімнату 17.3 кв.м, яка є самостійною та ізольованою;
- виділити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в користування житлову кімнату розміром 9.6 кв.м. та житлову кімнату розміром 12.6 кв.м.;
- залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кухню 9.5 кв.м., коридор 9.5 кв.м., туалет 1.0 кв.м та ванну 2.6 кв.м.
Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 в 1/2 частку трикімнатної квартири АДРЕСА_6.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення ухвалене й надруковано у нарадчий кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя Леонов О.С.