Справа № 555/2364/14-ц
Номер провадження 2/555/36/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" січня 2015 р.

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Таргонія М. В.

при секретарі Кухарчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс"про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування пред'явлених вимог позивач покликається на те, що 10 липня 2014 р. між ним та ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» був укладений договір фінансового лізингу №010230. Відповідно договору предметом лізингу є трактор Донг Фенг. По даному договору позивачем 10 липня 2014 р. було сплачено 6300 грн., які він вважав частиною вартості предмету лізингу, а представники відповідача пояснили йому, що вказана сума є комісією за організаційні заходи в розмірі 10%.

Позивач вважає, що положення укладеного договору, та додатків до нього є несправедливими в розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» і всупереч принципу добросовісності створюють істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків споживача. Просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 010230 від 10 липня 2014 р. укладений між ним та ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», стягнути з ТзОВ «Лізиногова компанія «Автофінанс» на його користь грошову суму комісії за організацію договору фінансового лізингу в розмірі 6300 грн. та 63 грн. за сплачену комісію за прийом платежів згідно тарифів банку.

В судовому засіданні позивач пред'явлені вимоги підтримав повністю, покликаючись на обгрунтування, наведенні в позовній заяві, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлено вчасно та належним чином. Подано до суду письмові заперечення проти позову та заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача. Просив відмовити в позові.

Дослідивши представлені у справі докази, враховуючи заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 10 липня 2014 р. між ОСОБА_1 та ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» був укладений договір фінансового лізингу № 010230 з трьома додатками до нього. Відповідно до умов договору фінансового лізингу лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - трактор Донг Фенг, зазначений у п. 1.1 договору та специфікації, що є додатком № 3 до договору, вартістю 63000 грн. у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором.

Предмет лізингу є власністю Лізингодавця до моменту переоформлення права власності на нього на Лізингоодержувача згідно з умовами даного Договору (п.1.5 договору).

Умови переходу права власності на предмет лізингу (викуп предмета лізингу) визначені розділом 9 Договору. Зокрема, пунктами 9.2. та 9.5. передбачено, що набуття права власності (викуп) предмета лізингу відбувається не раніше сплати Лізингоодержувачем всіх платежів, передбачених п. 9.1. (заборгованості за лізинговими платежами, сплати можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків) в повному обсязі та витрат, які зазнав чи міг зазнати Лізингодавець у зв'язку з переходом права власності. Перехід права власності на предмет лізингу здійснюється на підставі та на умовах укладеного між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем договору купівлі-продажу предмета лізингу.

Пунктами 1.7, 1.8 договору передбачено, що предмет договору передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця авансового платежу (50 % від вартості предмета лізингу), комісії за організацію та оформлення договору (10 % від вартості предмету лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу (3% від вартості предмету лізингу). Лізингоодержувач має можливість сплачувати авансовий платіж впродовж (але не більше) 12 місяців з моменту підписання договору платежами, визначеними в додатку № 1 до договору, який є невід'ємною частиною, та розрахований по формулі, визначеній в п. 8.2.2. договору. Авансовий платіж не може бути сплачений повністю Лізингоодержувачем до сплати комісії за організацію.

Розмір лізингових платежів та графік їх погашення вказаний в додатку № 1 до договору (а.с.13). 10 липня 2014 року позивач сплатив ТзОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» 6300 грн. комісії за організацію та оформлення договору (а.с.17).

Крім сплати вищевказаної суми у розмірі 6300 грн. позивачем умови договору не виконувалися.

У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина 1 статті 220 ЦК України).

ЦК України та Закон України «Про фінансовий лізинг» не передбачають обов'язкового нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу.

Доводи позивача про те, що ТОВ «ЛК «Автофінанс» займається нечесною підприємницькою практикою є необґрунтованими, так як ОСОБА_1 не вказано на конкретні дії відповідача, які б підпадали під встановлені ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» заборони.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України «Про фінансовий лізинг» (ч. 2 ст. 806 ЦК України та ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг»).

Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (ст. 3 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Умови спірного договору фінансового лізингу містять 14 самостійних розділів, які регулюють різні за своїм змістом права та обов'язки як відповідача, так і позивача.

Слід звернути увагу на те, що кожен аркуш договору разом з додатками підписано сторонами, що підтверджує досягнення ними всіх викладених в договорі умов та доводить вільне волевиявлення учасників договору, що відповідає принципу свободи договору.

Згідно п. 1.4 Договору, лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якго зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 11 ЗУ « Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям.

Пунктом 8.15 Договору встановлено, що у разі зміни розміру лізингових платежів, сторони укладають відповідну додаткову угоду до основного договору та підписують акт коригування вартості предмета лізингу. При цьому, передбачено, що у разі відмови споживача від підписання такої додаткової угоди, лізингодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, вимагати повернення предмета лізингу, а вже сплачені споживачем лізингові платежі поверенню не підлягають.

Розділом 8 спірного договору визначено поняття «Лізингові платежі» та вказані відповідні конкретні формули, на підставах яких були враховані конкретні суми. Крім того, відповідно до п. 8.1 розділу 8 договору складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів, визначені в графіку лізингових платежів у додатках №№ 1, 2 до цього договору, які є невід'ємною його частиною.

Згідно зі статтею 16 Закону лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Врахувавши в системному зв'язку норми чинного законодавства, які регулюються відносини в сфері фінансового лізингу, та обставини справи, зокрема те, що між сторонами було укладено цивільно-правовий договір з дотриманням усіх передбачених чинним законодавством вимог, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, містить несправедливі умови, а тому відсутні підстави для визнання умов договору несправедливими в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та не обгрунтовано наяівності долстатніх пістав для стягнення із відповідача внесених платежів по вказаному Договору. Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 2, 6, 11 ЗУ «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 3, 628, 638, 806 ЦК України, ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів»,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс» про захист прав споживача, визнання договору недійсним та повернення коштів.

Судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Березнівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Таргоній М. В.