Справа № 215/4581/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Махоні Н.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

19.08.2015 р. представник позивача ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодження здоровя, до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» /далі ПАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 243600 грн. у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності.

В обґрунтування вказує, що 23 роки 3 місяців працював в умовах, які характеризувались перевищенням граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. У червні 2014 року рішенням ЛЕК Українського науково-досліницького інституту протокол №993 промислової медицини йому було встановлено професійне захворювання, а саме, вібраційна хвороба І-ІІ ступеня від дії загальних вібрацій з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, у поєднанні з L5, S1 справа, С5, С6, С7 білатерально, з вираженими статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатррозу (ПФС першого-другого ступеня), деформулюючого артрозу з періатрозами ліктьових (ПФС першого-другого ступеня) і колінних (ПФ першогодругого ступеня) суглобів, стійкий больовий синдром, які відповідно до даних індивідуальної СГХ умов праці від 03.10.2013 р. Ф-2/2-11-3-5801 виданого Головним державним санітарним лікарем м. Кривого Рогу, виникли з вини роботодавця.

Крім того, по факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеної на підприємстві, про що був складений акт розслідування від 16.07.2014 року, де вказано, що позивач підпадав під вплив шкідливих та несприятливих факторів, умови праці помічника машиніста екскаватору відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2-3 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Згідно до медичного висновку МСЕК від 16.09.2014 р. серії 12ААА №000578 йому було встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% з переглядом у серпня 2015 року. Згідно повторного перегляду МСЕК від 07.07.2015 року серія 12ААА №014539, втрата професійної працездатності залишилась на рівні 25%. Виходячи з характеру захворювань позивача він не має змоги вести звичайне життя, повинен приймати ліки, йому важко виконувати будь яку роботу по господарству, він постйно відчуває ниючі тупі болі в шийному та поперековому відділах хребта з прострілами, обмеження рухів в них, при фізичному навантажені та тривалій ході біль посилюється. Позивач відчуває оніміння в руках та ногах, судоми м»язів рук, мерзлякуватість кінцівок, страждає задишкою, головним болем, болем в сердці, коливанням артеріального тиску, що порушує його нормальні життєві звязки. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, ОСОБА_3 просить стягнути з: ПАТ - 243600 грн. моральної шкоди.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити його повністю.

Представник ПАТ ОСОБА_2 позов не визнала, надала письмові заперечення, згідно яких у позивача відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки шкода позивачу завдана іншими підприємствоми ПАТ. Позивач уклав трудовий договір та свідомо обрав професію зі шкідливими умовами праці, позивач був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. Наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність підстав для стягнення моральної шкоди.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом в судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_3 12.06.2014 року були встановлені хронічні професійні захворювання, а саме вібраційна хвороба І-ІІ ступеня від дії загальних вібрацій з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, у поєднанні з L5, S1 справа, С5, С6, С7 білатерально, з вираженими статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатррозу (ПФС першого-другого ступеня), деформулюючого артрозу з періатрозами ліктьових (ПФС першого-другого ступеня) і колінних (ПФ першогодругого ступеня) суглобів, стійкий больовий синдром (а.с. 31-32). Позивачу вперше було встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25% з переглядом у серпня 2015 року. Згідно повторного перегляду МСЕК від 07.07.2015 року серія 12ААА №014539, втрата професійної працездатності залишилась на рівні 25%, (а.с.21-22).

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є"ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України - власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу як вказувалося раніше згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання, інформаційних довідок про умови праці на підприємстві (а.с.17-20), встановлена вібраційна хвороба І-ІІ ступеня від дії загальних вібрацій з церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, у поєднанні з L5, S1 справа, С5, С6, С7 білатерально, з вираженими статико-динамічними порушеннями, мязово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатррозу (ПФС першого-другого ступеня), деформулюючого артрозу з періатрозами ліктьових (ПФС першого-другого ступеня) і колінних (ПФ першогодругого ступеня) суглобів, стійкий больовий синдром. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці: виробнича загальна транспортно-технологічна вібрація та аерозоль переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони в параметрах, що перевищували гранично допустимі. Шкідливі умови праці ПАТ «Північий ГЗК» відносилися до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2-3 ступеня шкідливості, за важкістю праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Позивач працював у вказаних шкідливих умовах на виробничому обєднанні ПАТ «Північний ГЗК» -23 років 3 місяців. Встановлена вина роботодавця в пошкодженні здоров?я, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд враховує характер захворювання, пов'язаного з обмеженням в вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві звязки, з постійними ниючими тупими болями в шийному та поперековому відділах хребта з прострілами, обмеження рухів в них, при фізичному навантажені та тривалій ході біль посилюється. Позивач відчуває оніміння в руках та ногах, судоми мязів рук, мерзлякуватість кінцівок, страждає задишкою, головним болем, болем в сердці, коливанням артеріального тиску що порушує його нормальні життєві звязки, фізичні і моральні страждання позивача в зв'язку з цим; їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичними висновками (а.с.23-27, 29-32, 35-43, 46) позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 15000 грн. моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 209 ч.3, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН - НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 15 000 (пятнадцять тисяч) грн., без урахування податків та обовязкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: