Номер провадження: 22-ц/785/1191/15
Головуючий у першій інстанції Маломуж А.І.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Комаровської Н.В., Короткова В.Д.,

з участю секретаря Решетнік М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2011 року за нововиявленими обставинами,-

встановив:

12.10.2007 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, уточнивши його 03.12.2008 року /І том а.с.118-120/, 01.11.2014 року /ІІІ том а.с.58-59/, посилається на те, що остання порушує порядок користування його земельною ділянкою .

У вересні 2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2011 року об"єднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та позов ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 травня 2012 року, у задоволенні позовів відмовлено та визнано територією загального користування для ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_7 прохід-проїзд з АДРЕСА_1 до житлових будинків літ "А, В, И" з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 площею 69,9 кв.м. /без урахування площі гаражу літ "Т"/.

27.02.2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2011 року у зв'язку із нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що на час розгляду даної справи йому не було відомо, що за домоволодінням АДРЕСА_1 після незаконного захвату землі ОСОБА_3 залишалося 1394 кв.м., а не 1335 кв.м., та ці розбіжності у подальшому можуть призвести до захвату частини його земельної ділянки.

Дана обставина, на його думку, є істотною, і якби про неї було відомо суду на момент постановлення рішення, суд виніс би принципово інше рішення.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

ОСОБА_2, вважаючи ухвалу суду такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, 23.10.2014 року надав до суду апеляційну скаргу про її скасування.

Заслухавши доповідача, доводи заявника, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, колегія судців вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до статті 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Отже, підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв'язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України в Постанові "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами"від 30.03.2012 р. передбачений главою 4 розділу V ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Також аналізуючи по суті подану заяву з точки зору вимог процесуального законодавства та визначаючи зміст нововиявлених обставин на підставі положень закону, колегія суддів враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 набув права власності на 7/10 часток домоволодіння по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.07.2006 року. Зазначена частка домоволодіння складається з жилого будинку літ. "В", з приміщень 2-1, 2-2,2-3,2-4,2-5,2-6,2-7 у жилому будинку літ. "А", надвірних споруд у вигляді гаражу літ. "Т", сараїв літ. "К,Х,Ц", літньої кухні літ. "И", навісів "Є,Ю,Я", вбиральні літ. "Ш", душу "ІД". Будівлі і споруди розташовані на земельній ділянці площею 969,6 кв.м.

3/10 частки домоволодіння, що належать на праві власності ОСОБА_4, складаються з приміщень у житловому будинку літ. "А" 1-1,1-2,1-3,1-4,1-5,1-6, загальною площею 58,1 кв.м., надвірних споруд у вигляді магазину, гаражу, вбиральні, душа, бесідки, котельної. Будівлі і споруди розташовані на земельній ділянці площею 296,5 кв.м.

У загальному користуванні сторін по справі знаходиться проїзд-прохід площею 69,9 кв.м. - без урахування площі гаражу літ."Т", що належить на праві власності ОСОБА_2

Як вірно встановлено судом першої інстанції та апеляційної інстанції, порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між власниками будинків літ. "А", "В", " 3", "И" склався більше 30 років тому назад, ділянки між собою відокремлені внутрішніми огорожами на ізольовані частини і загальний прохід-проїзд, що межі ділянок не змінювались з 1971 року, і з урахуванням цього факту, Київський райвиконком приймав рішення щодо роз"єднання домоволодіння на самостійні об"єкти нерухомості.

Суд першої інстанції вірно звернув свою увагу на те, що спір стосується тільки території загального користування - проходу-проїзду площею 69,9 кв.м. ОСОБА_2 вимагає заборонити ОСОБА_3 і ОСОБА_7 користуватися виходом на АДРЕСА_1 і вважає, що відповідачі повинні обладнати вихід на АДРЕСА_2. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вимагають заборонити подружжю ОСОБА_2 виїжджати з гаражу та заїжджати в гараж літ. "Т", який розташований на території загального користування.

Територія загального користування для власників житлових будинків літ. "А", літ. "В" по АДРЕСА_1 і жилого будинку літ. "И" по АДРЕСА_1 визначена зовнішньою стіною будинку літ. "А", зовнішньою стіною гаражу літ. "Т", внутрішніми огорожами №3 і №7, зовнішньою огорожею з суміжною ділянкою по АДРЕСА_1, воротами на АДРЕСА_1, хвіртками до будівель і споруд, що належать ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3, і складає 69,9 кв.м. без урахування площі гаражу літ. "Т".

Відповідно до висновку експерта ТОВ ОФ "ІНЮГ - Експертиза" ОСОБА_8 №285 від 21.12.2011 року, відсутня технічна можливість облаштувати вихід, що відповідав би вимогам будівельних і санітарних норм і правил, з ділянки ОСОБА_3 на АДРЕСА_2.

Звертаючись до суду про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_2 посилався на те, що за домоволодінням АДРЕСА_1, як він вважає, після незаконного захвату землі ОСОБА_3 залишалося 1394 кв.м., а не 1335 кв.м.

Зазначені доводи ОСОБА_2 колегія суддів не може розцінити як нововиявлені обставини, оскільки йому достеменно було відомо на час розгляду справи про зазначені обставини та на них він посилався, як в суді першої інстанції, так і в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" , необхідними умовами ново виявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те,що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Обставини, на які посилається ОСОБА_2 в своїй заяві, як на нововиявлені, були відомі йому на час розгляду справи, а отже не можуть вважатися нововиявленими обставинами та не мають істотного значення для вирішення спору і не можуть вплинути на висновки суду, оскільки спір стосується тільки території загального користування - проходу-проїзду площею 69,9 кв.м.

Згідно з п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з ново виявленими обставинами" обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з вищезазначених підстав апеляційну скаргу слід відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 361-365 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

В.Д.Коротков