Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/124/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Рудь Н. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

21.01.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів - Голованя А.М., Фомічова С.Є.,

за участю секретаря - Кечкина А.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, відділ реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції про встановлення факту народження особи в певний час за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Голованівського районного суду Кіровоградської області із заявою про встановлення факту її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.м.т. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області. Заяву обґрунтовано тим, що її матір - ОСОБА_3 на день народження дочки ОСОБА_2 втратила своє власне свідоцтво про народження та не могла отримати собі паспорт, а відповідно не могла зареєструвати у встановленому порядку народження дочки і отримати свідоцтво про народження дитини. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 отримала паспорт громадянина України і звернулася до Балаклавського РУЮ у м. Севастополі, де на той час вони проживали, з питання реєстрації народження дітей та отримала з цього приводу відмову. Встановлення цього факту необхідне їй для складання актового запису цивільного стану про її народження.

Рішенням Голованівського районного суду від 14 листопада 2014 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, заявник подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та задовольнити її заяву про встановлення факту стосовно якого вона звернулася до суду. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норми матеріального та процесуального права. Так суд у рішенні безпідставно послався, як на підставу відмови у задоволення заяви, на відсутність зареєстрованого місця проживання заявника. Відсутність свідоцтва про народження унеможливлює отримання нею паспорта громадянина. Висновок суду про не підтвердження вказаного факту через відсутність у медичній довідці про її народження імені дитини є безпідставним.

Заявник особисто у судове засідання не з'явилася.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу. Він надав суду пояснення про те, що кілька останніх років заявник проживала на території Автономної Республіки Крим. На теперішній час ця територія є тимчасово окупованою, однак заявник продовжує проживати на ній, бо відсутність у неї свідоцтва про народження позбавляє її можливості отримати паспорт та перетнути існуючі кордони республіки. В теперішній час заявник продовжує знаходитися на тимчасово окупованій території. Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні погодилася з доводами апеляційної скарги та просила задовольнити її.

Заінтересована особа відділ реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направила, але надіслала клопотання про розгляд справи без його присутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника та заінтересованої особа, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на те, що заявник проживає в м. Севастополі, а не на території Голованівського району, отже звернулася до суду з порушенням припису ст. 257 ЦПК України, що перешкоджає позитивному вирішенню справи. Крім того, суд вказав, що у справі відсутні належні докази на підтвердження факту її народження.

Проте з такими висновками суду погодитися неможливо так, як суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам закону.

Суд першої інстанції встановив, що згідно довідки про народження, виданої Побузькою районною лікарнею Кіровоградської області ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 14), ОСОБА_3, проживаюча в АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народила живу дитину жіночої статті в пологовому відділенні.

Суд також встановив, що заявник не проживає на території Голованівського району Кіровоградської області, а фактично проживає протягом кількох останніх років на території АР Крим в м. Севастополі.

Із заявою до суду заявник звернулася для встановлення факту свого народження в певний час та його державної реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану. Посилаючись на ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрації актів цивільного стан», заявник вважає, що підставою для реєстрації факту її народження може бути лише рішення суду.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 257 ЦПК усі справи за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в судах за місцем проживання заявника.

Місце виникнення або реєстрації факту, що має юридичне значення, не впливає на визначення підсудності справи, за винятком виключної підсудності, передбаченої ст. 114 ЦПК.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, а саме: цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

Суд не вжив заходів, які передбачені ч. 3 ст. 122 ЦПК України, щодо з'ясування місця проживання заявника.

Місце проживання заявника суд мав встановити до початку розгляду справи по суті, а встановивши його, на підставі ч. 2 ст. 116 ЦПК України, мав вирішити питання про передачу справи на розгляд до відповідного суду м. Києва, визначеного апеляційним судом міста Києва.

Оскільки суд першої інстанції цих дій не вчинив, відкрив провадження у справі і здійснив її розгляд по суті, він не міг відмовити у задоволенні заяви лише з тих підстав, що при звернені до суду заявник невірно визначив підсудність справи.

Отже висновок суду про відмову в задоволенні заяви через порушення вимог ст. 257 ЦПК України є неправильним.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 212 Кодексу).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Предметом доказування у даній справі є факт народження заявника та час народження.

На підтвердження цих обставин заявником та її представником надано суду першої інстанції довідку про народження, видану Побузькою лікарнею Голованівського району (а.с. 14), лист філії Голованівської ЦРЛ від 17 жовтня 2014 року про народження ОСОБА_3 та відсутність амбулаторних карток (а.с. 26), лист відділу державної реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у місті Севастополі (а.с. 6).

Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які дали свідчення з обставин народження заявника.

Оскільки вказані докази стосуються предмета доказування, то суд першої інстанції безпідставно визнав їх неналежними.

З урахуванням викладеного колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області прийшла до висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні заяви, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухваленого у справі нового рішення.

При вирішенні заяви суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідно до ст.ст. 1, 2, 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» функції державної реєстрації народження фізичної особи покладено на органи реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 4 ст. 13 вказаного Закону підставою для державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» у разі досягнення дитиною шістнадцяти років державна реєстрація її народження може проводитися за її особистою заявою з пред'явленням паспорта громадянина України.

Аналіз змісту ст. 13 Закону та п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що у судовому порядку підлягає встановленню факт народження фізичної особи в певний час лише у разі доведеності неможливості реєстрації цієї події органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Така неможливість повинна бути підтверджена письмово, зокрема відмовою органу реєстрації у задоволенні заяви фізичної особи про реєстрацію її народження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 особисто до органів реєстрації актів цивільного стану з питання реєстрації її народження при наявності у неї медичного підтвердження факту народження не зверталася і відмову цього органу не отримувала. Додана до заяви копія листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану Балаклавського районного управління юстиції у місті Севастополі від 15 березня 2014 року № 03-29/485 (а.с. 6) адресований не заявнику по справі, а ОСОБА_3 і по суті є лише роз'ясненням положень діючого законодавства у сфері державної реєстрації актів цивільного стану.

Твердження представника заявника про неможливість ОСОБА_2 отримати паспорт громадянина України через відсутність у неї свідоцтва про народження є необґрунтованим.

Так розділом VIII Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 квітня 2012 року N 320, передбачено процедуру встановлення особи, який також стосується і тих осіб, які вперше отримують паспорт після досягнення 18 років (п. 8.1. Порядку). Крім того, заявник просить встановити факт її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проте згідно довідки про народження, виданої Побузькою районною лікарнею Кіровоградської області ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 14), ОСОБА_3, проживаюча в АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народила живу дитину жіночої статті в пологовому відділенні. Однак під час розгляду справи в суді першої інстанції заявник свої вимоги в частині часу її народження не уточнила.

З урахуванням викладеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що підстави для встановлення в судовому порядку факту народження заявника відсутні, а тому в задоволенні заяви належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.м.т. Побузтке Голованівського району Кіровоградської області відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: