Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/228/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Антипова І. Л.
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

27.01.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Фомічова С.Є.

суддів - Голованя А.М.

Гайсюка О.В.

при секретарі - Чайка-Полоз О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 липня 2014 року і

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на життя, тому припинили шлюбно-сімейні відносини, ведення спільного бюджету і спільного господарства. Спору про поділ майна не має. Строк на примирення просив не надавати.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 15 липня 2014 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 25 січня 1997 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому України (актовий запис №43) розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду, з підстав порушення, на її думку, норм матеріального і процесуального права та недоведеності обставин, які суд вважав встановленими. Просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до неї про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при ухваленні вказаного рішення відповідно до вимог ст.ст. 212-213 ЦПК України повно з'ясував всі обставини справи та дав їм належну оцінку.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського міськвиконкому України 25 січня 1997 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №43. Прізвища після одруження: чоловіка - ОСОБА_3, дружини - ОСОБА_4.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За положенням ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам сторін.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Положеннями ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Суд, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, у зв'язку із чим, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання. Врахував, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

В апеляційній скарзі відповідач не навела доводів, які б спростовували висновок суду. Натомість представник відповідача підтвердила той факт, що відповідач біля трьох років проживає за межами України, а позивач проживає з іншою жінкою.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неналежне повідомлення відповідача не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки не призвели до неправильного вирішення справи. Посилання відповідача на наявність в матеріалах справи сфальсифікованої заяви від її імені на згоду про розірвання шлюбу, надає їй право на звернення до правоохоронних органів в установленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді