Справа № 466/574/14 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/783/798/15 Доповідач в 2-й інстанції: Кабаль І. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Кабаля І.І.,

суддів: Копняк С.М., Мельничук О.Я.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_2 -

ОСОБА_3, представника ЛНУ ім. І. Франка

та третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського національного університету імені Івана Франка, третя особа - ОСОБА_4, про визнання незаконним і скасування наказу про оголошення догани та скасування дисциплінарного стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, покликаючись на те, що працює у Львівському національному університеті імені Івана Франка на посаді доцента кафедри українського прикладного мовознавства філологічного факультету і наказом першого проректора університету ОСОБА_4 № 4689 від 25 грудня 2013 року "Про оголошення догани" її притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оскільки, вона, начебто, неналежно виконувала свої посадові обов'язки, визначені п.2.1.Посадової інструкції доцента кафедри українського приладного мовознавства філологічного факультету, що затверджена проректором з науково- педагогічної роботи Зубрицькою М.О. 31 серпня 2010 року. Притягнення її до дисциплінарної відповідальності вважає незаконним та безпідставним, таким що порушує норми Посадової інструкції доцента кафедри українського прикладного мовознавства філологічного факультету від 31 серпня 2010 року, Правила внутрішнього розпорядку ЛНУ імені Івана Франка від 17 травня 2013 року та Кодексу Законів про працю України від 10 грудня 1971 року.

Зазначає, що відповідно плану педагогічного навантаження на 2013-2014 навчальний рік їй заплановані години для занять з "Української мови як іноземної" зі студентами -іноземцями 1 курсу філологічного профілю. У цій групі вона проводить заняття зі студентами, які є громадянами Росії, народженими в Україні, на належному рівні знають українську мову, однак вдосконалюють свої знання. Саме до цих студентів їй було запропоновано приєднати громадян Китайської Народної Республіки, що на підставі Угоди між Міністерством освіти і науки України та Міністерством освіти Китайської Народної Республіки прийняті на стажування за спеціальністю "Російська мова та література" терміном на один рік за рахунок державних стипендій. Вона заперечила проти відповідного приєднання, оскільки таке суперечить цільовому призначенню стажування. Крім того студенти - стажисти закінчили перший курс у КНР, отже є студентами другого курсу, а їй заплановані години для занять зі студентами - іноземцями першого курсу. Відповідно, саме таке приєднання привело б до неналежного виконання її плану педагогічного навантаження на 2013-2014 навчальний рік та Посадової інструкції. Про дані факти вона проінформувала на засіданні кафедри 26 листопада 2013 року, повідомила, що студенти - стажисти мали б стажуватися на другому курсі російського відділення, що не передбачено її планом педагогічного навантаження. Саме на підставі цього засідання та її позиції щодо навчання студентів-стажистів в її групі їй і було оголошено догану. Вважає, що оскільки в її діях не вбачається жодних ознак ні суб'єктивної, ні об'єктивної сторони трудового правопорушення - застосування дисциплінарного стягнення до неї незаконне. Крім того відповідачем пропущено місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення, передбачений ст.148 КЗпП України, оскільки фактично з 26 листопада 2013 року(засідання кафедри та, начебто, виявлення правопорушення) і до 30 грудня 2013 року(повідомлення працівника під розписку про застосування дисциплінарного стягнення) пройшло більше ніж календарний місяць. Просить визнати незаконним та скасувати наказ № 4689 від 25 грудня 2013 року "Про оголошення догани" та скасувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани, що застосоване згідно з цим наказом до неї.

Рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівського національного університету імені Івана Франка, третя особа - ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування наказу про оголошення догани та скасування дисциплінарного стягнення - відмовлено за безпідставністю вимог.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі посилається на незаконність рішення суду, яке підлягає скасуванню, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального права, при неповно з'ясованих обставинах справи. Вказує, що у супровідних листа Міністерства освіти і науки України було помилково зазначено, що студенти з КНР мають стажуватися за спеціальністю "Російська мова та література", а вони приїхали вивчати українську мову. Про таку помилку апелянт не була повідомлена, а також їй та іншим працівникам кафедри надавалася неповна та недостовірна інформація стосовно стажування студентів з КНР. Вважає, що не з'ясування судом вищевказаних обставин призвело до помилкового висновку суду про те, що позивач свідомо відмовилася проводити заняття із студентами з КНР і всупереч вимогам п. 2.1. Посадової інструкції не проводила таких. Також зазначає, що не відповідає обставинам справи висновок суду щодо дотримання відповідачем строків притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки такий необхідно рахувати з дня, коли студенти з КНР взяли участь у навчальному процесі, а саме з 14 листопада 2013 року. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, представника відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до переконання, що дане рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.1 Посадової інструкції доцента кафедри українського прикладного мовознавства ОСОБА_2, затвердженої 31.08.2010 року проректором Львівського національного університету імені Івана Франка Зубрицькою М.О., з якою позивач ознайомлена під розписку 31.08.2010 року, доцент кафедри зобов'язаний проводити навчальну, методичну, наукову, організаційну та виховну роботи відповідно до розподілу педагогічного навантаження і обов'язків між співробітниками кафедри. Доцент кафедри несе відповідальність за виконання плану навчальної, методичної, наукової, організаційної та виховної роботи; своєчасне та якісне проведення всіх видів занять згідно з розкладом. При цьому зрив занять без поважних причин розцінюється як грубе порушення трудової дисципліни.

У плані індивідуального педагогічного навантаження доцента ОСОБА_2 на 2013/2014 навчальний рік передбачено проведення занять із іноземними студентами - стажистами та виділено 280 годин для їх проведення. З індивідуальним планом педагогічного навантаження позивач була ознайомлена, про що свідчить її підпис під текстом документа.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 14 листопада 2013 року до Львівського національного університету імені Івана Франка прибули на стажування студенти Китайської Народної Республіки на підставі Угоди між Міністерством освіти КНР та Міністерством освіти і науки України. По прибутті студентів з КНР до Львівського національного університету імені Івана Франка було з'ясовано, що у супровідних листах з Міністерства освіти і науки України було помилково зазначено, що студенти з КНР мають стажуватися за спеціальністю "Російська мова та література", а вони приїхали вивчати саме українську мову, що підтверджено особовими справами таких студентів, в яких є довідки навчального відділу Шанхайського університету іноземних мов, де зазначено, що студенти проходитимуть запланований на чотири роки курс навчання по спеціальності "українська мова".

Крім того, наказом № В-1442 від 13.11.2013 року першого проректора ОСОБА_4 "Про прийом іноземних стажистів" було зараховано стажистами філологічного факультету з 14.11.2013 року по 30.06.2014 року громадян Китаю та науковим керівником призначено завідувача кафедри українського прикладного мовознавства Кочан М.І.(а.с. 42).

Поясненнями свідка ОСОБА_12 в суді першої інстанції підтверджується та обставина, що стажисти з КНР приїхали вивчати саме українську мову, а також, що вказаним студентам вона в Шанхайському університеті викладала півтора місяця українську мову. Дійсно, ці студенти були студентами 2 курсу, однак українську мову вони мали вивчати як студенти 1 курсу, оскільки це відповідало рівню їх знань. Про це вона повідомляла завідувача кафедри українського прикладного мовознавства професора Кочан І.М.

Як убачається із витягу з протоколу № 4 засідання кафедри українського прикладного мовознавства від 26 листопада 2013 року, на засіданні кафедри професор Кочан І.М. доповів ситуацію щодо відмови ОСОБА_2 проводити заняття зі студентами-стажистами з КНР, було заслухано пояснення доцента ОСОБА_2 щодо цього та після обговорення завідувач кафедри Кочан І.М. доручив позивачу розпочати навчання з китайською групою, вказав, що два тижні зі студентам не проводилися навчання. ОСОБА_2 відмовилась працювати з цими студентами і їй було запропоновано дати письмове пояснення (а.с.45-47).

Згідно витягу з протоколу №5 засідання кафедри українського прикладного мовознавства від 10 грудня 2013 року, знову обговорювалося питання щодо навчання китайських студентів, заняття з яким не проводилися майже місяць, але доцент ОСОБА_2 відмовилася проводити навчання студентів із КНР і керівник кафедри Кочан І.М. нагадала їй про написання письмового пояснення (а.с.47- 49).

Як вбачається із пояснювальної записки ОСОБА_2 від 20.12.2013 року, вона відмовилася приєднати до студентів іноземців 1 курсу філологічного профілю студентів -стажистів з КНР, які закінчили 1 курс у КНР, отже є студентами 2 курсу, оскільки для студентів - іноземців даного курсу виділені години іншому викладачеві. Рівень знань з української мови у її студентів суттєво вищий (а.с.53).

А відтак, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 всупереч п. 2.1. Посадової інструкції без поважних причин не проводила заняття зі студентами-стажистами з КНР, хоча саме в її обов'язки входило проведення такого навчання, що відповідає плану індивідуального педагогічного навантаження доцента ОСОБА_2 на 2013/2014 навчальний рік.

Дане правопорушення є триваючим, оскільки студенти - стажисти повинні були приступити до занять з 14 листопада 2013 року і завершити 30 червня 2014 року, що убачається з наказу першого проректора Львівського національного університету імені Івана Франка від 13 листопада 2013 року, але позивач без поважних причин відмовилася виконувати свої посадові обов'язки, до занять зі студентами із КНР не приступила та не проводила їх і до 26 листопада 2013 року, і після вказаної дати.

Факт порушення трудової дисципліни саме був зафіксований на засіданні кафедри українського прикладного мовознавства 26 листопада 2013 року (протокол №4), в ході якого керівник кафедри вимагав від ОСОБА_2 дати письмові пояснення. І тільки після виявлення дисциплінарного проступку і письмових пояснень позивача від 20 грудня 2013 року, наказом першого проректора університету ОСОБА_4 № 4689 від 25 грудня 2013 року "Про оголошення догани" ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, визначених п.2.1.Посадової інструкції доцента кафедри українського приладного мовознавства філологічного факультету.

Враховуючи вищевикладене, безпідставними є покликання апелянта про те, що у її діях відсутній склад дисциплінарного правопорушення та відповідачем пропущено строк для застосування дисциплінарного стягнення, передбачений ст.148 КЗпП України.

Таким чином, догана, оголошена позивачу 25 грудня 2013 року, з дотриманням місячного строку, передбаченого ст.148 КЗпП України, саме безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Будь-яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених ст. ст. 57,58,59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень матеріального, процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч.ч.2,3 ст.309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалене рішення відповідає вимогам закону і зібраним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Кабаль І.І.

Судді: Копняк С.М.

Мельничук О.Я.