АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/2266/2015 Головуючий у І інстанції - Калініченко О.Б.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 15.02.2013 року в результаті ДТП, яка відбулась з вини водія автомобіля марки «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_4, - ОСОБА_2, був пошкоджений належний їй на праві власності автомобіль марки «Шкода», д/н НОМЕР_2. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована АТ «СГ «ТАС», яка компенсувала вартість відновлювального ремонту. Однак згідно з умовами полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/0311272 від 13.11.2012 року невиплаченою залишилась франшиза у розмірі 950,00 грн., яку вона просила стягнути з відповідача. Крім того, вказувала на спричинення їй з вини відповідача моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок пошкодження транспортного засобу та неможливістю ним користуватись тривалий термін, у зв'язку з чим змушена була нести додаткові витрати. Такі обставини негативно вплинули на її звичайний життєвий ритм, що позначилося на загальному психологічному стані та призвели до душевних страждань, оскільки вона має певні фізичні вади та пересувається за допомогою ортопедичної тростини, є інвалідом ІІ групи. За станом здоров'я автомобіль є для неї засобом пересування. Через пошкодження автомобіля вона змушена була діставатись на роботу громадським транспортом, що призвело до порушення звичного робочого ритму та погіршення стану здоров'я, якості роботи та матеріального стану. В добровільному порядку відповідач компенсувати різницю між страховою виплатою та сумою завданих збитків відмовився, тому просила врахувати завдану з вини відповідача матеріальну та моральну шкоду й задовольнити її вимоги. Просила стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 1011 грн. 09 коп., що складається із франшизи з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, та 3% річних від простроченої суми, а також відшкодувати на її користь моральну шкоду в сумі 4 750 грн. та витрати в сумі 1000грн., пов»язані з підготовкою нею позовної заяви та явкою до суду, включаючи оплату рекомендованого листа, вартість пального та мобільного зв»язку.

09.07.2014 року позивачка надала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на її користь франшизу за полісом АТ «СГ «ТАС» №АЕ/0311272 від 13.11.2012 року в розмірі 950 грн. з урахуванням інфляційних збитків за весь час прострочення - 114,80 грн., а також 3% річних від простроченої суми - 28,50 грн., разом - 1092,58 грн., та зазначила, що загальна сума позовних вимог становить 6842,58 грн.

30.07.2014 року позивачка повторно надала заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача витрати за послуги розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» відповідно до рахунку №5280 у розмірі 336,00 грн. та банківські послуги у розмірі 8,00 грн., загальна сума позовних вимог складає - 7180,58 грн.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто на її користь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду внаслідок ДТП у розмірі 950,00 грн., моральну шкоду в розмірі 4 000,00 грн. та 336,00 грн. витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Стягнуто з ОСОБА_2 дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду та стягнути на її користь з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 1 011,09 грн., 1 000,00 грн. за здійснення нею представництва у суді, компенсації втраченого нею заробітку та пов'язаних з цією справою витрат.

В суді апеляційної інстанції позивачка підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, наведених в ній.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 15.02.2013 року о 11-00 год. в м. Києві на перехресті пр. Повітрофлотський та вул. Лукашевича за участю автомобіля марки ««Шкода»», д.н.з. НОМЕР_3, належного на праві власності позивачці ОСОБА_1, під керуванням ОСОБА_3, та автомобіля марки «Шевроле Авео», д/н НОМЕР_4, під керуванням відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, винним у вчиненні якої визнано відповідача.

В результаті ДТП автомобіль позивачки зазнав значних механічних пошкоджень.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 за страховим полісом №АЕ/0311272 від 13.11.1.10.2012 року була застрахована АТ «СГ «ТАС», то остання провела виплату позивачці страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб в розмірі 39 359,11 грн. за мінусом франшизи в сумі 950 грн., передбаченій полісом страхування.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що франшиза в сумі 950,00 грн. відповідно до ст.9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є частиною збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування, тому підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно, в супереч вимогам ч.2 ст.625 ЦК України, не стягнуто на її користь матеріальну шкоду з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов»язання та 3% річних, не заслуговують на увагу.

Відповідно до роз»яснень, що містяться в п. 4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов»язанням, яке виникає з договірних зобов»язань. Винятком є відповідальність страховика (ст.992 ЦК України).

У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі ч.ч.2, 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов»язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов»язані з явкою до суду.

Згідно з роз»ясненнями, що містяться в п.48 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. №590 «Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачкою не надано суду будь-яких належних письмових доказів на підтвердження того, що нею понесені витрати на правову допомогу. а також понесені витрати, пов»язані з її явкою до суду, їх розмір, та не приведено розрахунку таких витрат.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення на її користь матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції й 3% річних та не відшкодував вказані судові витрати, обґрунтовано задовольнивши позов частково.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2014 р. залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді