н/п 2/490/2400/2015
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА.
У Х В А Л А

06 лютого 2015 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частки в спільному сумісному майні та припинення права власності на 1/3 частку у спільному сумісному майні, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив визнати право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1; припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 з виплато йому компенсації у сумі, еквівалентній 2000дол. США, згідно з курсом гривні України до долара США станом на час винесення рішення; визнати право власності на квартиру №8 по вул. Пушкінській в м. Миколаєві.

У відповідності до вимог ст. 119 ч. 2 п. п. 3,5,6 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як зазначає Пленум ВС України у постанові N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Пункт 7 вказаної постанови передбачає, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК.

У відповідності до вимог ст. 119 ч. 2 п. п. 3,5,6 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позовна заява має містити вказівку на фактичну підставу позову, але не вимагає посилання на норму права, що регулює дане спірне правовідношення (правова підстава позову). Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на дані правовідносини.

Однак, позивачем вказані вимоги не виконані.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Згідно пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно ч.2 ст. 370 у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4.10.91 р. Про практику застосування законодавства, що регулює права власності громадян на житловий будинок, з доповненнями і змінами від 25.12.95 р. і від 25.05.98 р. зазначено, що у випадку неможливості поділу будинку в натурі чи встановлення порядку користування будинком, власнику, який виділяється, за його згодою виплачується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається угодою сторін, а при відсутності такої угоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, по якій він може бути проданий у даному населеному пункті.

Так, згідно висновку про вартість чотирикімнатної квартири №8 по вул. Пушкінській в м. Миколаєві загальна оціночна вартість об*єкта складає 247 973 грн., за такого указана позивачем вартість 1/3 частки спірної квартири у розмірі 2000 дол. США є значно меншою від реальної її вартості, а тому позивачу необхідно уточнити позовні вимоги з посиланням на відповідні обставин та докази, вказавши відповідний розмір грошової компенсації вартості частки відповідача у спільному сумісному майні, оскільки розмір грошової компенсації визначається по дійсній вартості квартири на час розгляду справи.

Окрім того, позивачу необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду у відповідності до вимог ч.2 ст. 365 ЦК України.

За такого, заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 2/3 частки в спільному сумісному майні та припинення права власності на 1/3 частку у спільному сумісному майні- залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання позовної заяви у новій редакції з наданням відповідних документів та виконати вимоги ухвали ч. 2 ст. 365 ЦК України.

Розяснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас розяснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова