Провадження № 22-ц/779/176/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову до ТОВ «Люксінвестбуд» про повернення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення його позову до ТОВ «Люксінвестбуд» про повернення коштів.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вказав, що судом не враховано, що відповідач тривалий час без достатньої правової підстави не повертає йому кошти, які внаслідок інфляції значно знецінилися.

ТОВ «Люксінвестбуд» не здійснює жодних господарських зобов'язань, не підтверджує відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Дані обставини вказують на ризик припинення господарської діяльності відповідача та утруднення виконання рішення суду у даній справі.

З наведених підстав апелянт просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ТОВ «Люксінвестбуд» в межах 22 200 грн.

Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник ТОВ «Люксінвестбуд» ОСОБА_3 заперечив вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Люксінвестбуд» ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Люксінвестбуд» про стягнення коштів в розмірі 22 200 грн.

З метою забезпечення позову позивач просив накласти арешт на майно та грошові кошти ТОВ «Люксінвестбуд» в межах суми позову 22 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_2 вказав, що на даний час існує загроза відчуження належного відповідачу майна та зняття коштів з банківських рахунків, що унеможливить або утруднить виконання можливого рішення суду у даній справі.

Відповідно до положень ч.1,3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується зокрема шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, про що зазначено в абзаці 1 п. 4 Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2, суд першої інстанції зазначив, що позивачем не наведено обставин та не представлено достатніх доказів для обґрунтування його припущення, про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

З таким висновком погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу від 25.10.2007 року ТОВ «Люксінвестбуд» придбало у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.

В процесі розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Люксінвестбуд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири позивач ОСОБА_4 на виконання мирової угоди про передачу йому у власність квартири вніс товариству авансовий платіж в сумі 22200 грн.

У зв»язку з тим, що мирова угода не була виконана, а товариство не повернуло в добровільному порядку внесені кошти, ОСОБА_2 пред»явив позов про стягнення з ТОВ «Люксінвестбуд» 22200 грн.

В свою чергу, ТОВ «Люксінвестбуд» пред»явило зустрічний позов про стягнення з ОСОБА_2 завданої товариству протиправними діями відповідача матеріальної шкоди в сумі 977099 грн. 15 коп.

Беручи до уваги вищезазначені обставини та виходячи із того, що розмір статутного фонду ТОВ «Люксінвестбуд» становить 5073700 грн. (а.с.12), колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «Люксінвестбуд» 22200 грн.

Ухвала суду постановлена з дотриманням вимог норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 12 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.