22-ц/775/957/2015(м)
Категорія 27 Головуючий у 1 інстанції Скрипниченко Т.І.
Суддя-доповідач Кочегарова Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Кочегарової Л.М.,

суддів: Зайцевої С.А., Ігнатоля Т.Г.,

при секретарі Герасимовій Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 27 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору позичальник кредитні кошти своєчасно не повернув і, станом на червень 2014 року, виникла заборгованість в сумі 9 568,93 грн. В подальшому позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Оскільки ОСОБА_2 була зареєстрована з боржником за однією адресою, вона, як спадкоємець позичальника, зобов'язана повністю задовольнити вимоги кредитора. Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором 9 568,93 грн. та судові витрати у справі в розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Сторони про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Шишелова Н.В. просила розглянути справу у її відсутність, апеляційну скаргу підтримала.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, заяви про відкладення розгляду справи не подала, тому, апеляційний суд, на підставі ст.ст.157,305 ЦПК України, розглянув справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, в межах апеляційного оскарження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 27 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого кредитором був наданий позичальнику кредит на суму 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а позичальник зобов'язаний був повернути наданий кредит у встановлений строк та сплатити відсотки. Свої зобов'язання за договором ОСОБА_3 належним чином не виконувала і за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 9 568,93 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла (а.с.36).

06 листопада 2014 року позивач звернувся до Першої маріупольської державної нотаріальної контори з клопотанням про пред'явлення спадкоємцям позичальника ОСОБА_3 вимоги щодо погашення заборгованості спадкодавця за кредитним договором від 27 листопада 2007 року. Просив повідомити про заведення спадкової справи після померлого боржника, а також повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 9 568,93 грн.

Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру наданої Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 17 липня 2015 року, спадкова справа ОСОБА_3 у спадковому реєстрі відсутня.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у позові про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних доказів про прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, а також доказів наявності спадкового майна, його виду, переліку та його вартості, а також того, що таке майно перебувало в місці відкриття спадщини та фактично прийнято відповідачами. Відсутність таких доказів позбавляє суд визначити межі майнової відповідальності відповідача перед позивачем, а також її співмірність з заявленою сумою заборгованості.

З висновками суду не можна не погодитися.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, згідно умов договору й вимог чинного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина перша ст.608 ЦК України визначає, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1216, 1218 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі справи вбачається, що на обґрунтування своїх вимог до ОСОБА_2 позивач послався на те, що відповідач була зареєстрована за одним місцем проживання з боржником - АДРЕСА_1, що підтверджується даними її паспорта, і тому, на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вона, як особа, яка постійно проживала зі спадкодавцем, вважається такою, що прийняла спадщину (а.с.34-35).

Проте у справі відсутні належні докази, які б вказували на наявність у ОСОБА_3 прав та обов'язків, що належали їй на момент смерті та відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті; відсутні також докази об'єму та вартості спадкового майна, в межах якого можуть бути пред'явлені та задоволені вимоги до спадкоємців боржника; відомості про інших спадкоємців.

Ці обставини мають суттєве значення, оскільки ст.1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як вбачається зі справи, обґрунтовуючи скаргу, позивач посилається на незаконність рішення, на неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що оскільки ОСОБА_2 постійно проживала зі спадкодавцем, то вона мала право подати заяву про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до 14 січня 2015 року.

З цими категоричними доводами апеляційний суд погодитися не може, оскільки твердження позивача про те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3 не має будь-яких обґрунтувань та доказів родинних відносин між цими особами.

Згідно ч.1 ст. с 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу(ч.2 ст.1223 ЦК України.).

Будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 відноситься до кола осіб, які мають право на спадкування за законом або відносно неї є заповідальне розпорядження померлого боржника позивачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не представлено.

Решта доводів, викладених в апеляційній скарзі - наявність реєстрації ОСОБА_2 за місцем проживання боржника, не може бути взято до уваги колегією суддів для скасування ухваленого рішення про відмову банку у позові, оскільки ці доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, колегія не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування рішення від 4 серпня 2015 року, яке ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 04 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Л.М. Кочегарова

Судді : С.А.Зайцева

Т.Г.Ігнатоля