АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 753/641/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Цимбал І.К.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7788/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.,

суддів: Прокопчук Н.О., Кирилюк Г.М.,

при секретарі: Кутц А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну праву за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, ОСОБА_4, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Головне управління Держземагенства у м. Києві, про визнання недійсним рішення та державного акту про право власності на земельні ділянки, визнання права власності на земельну ділянку,

встановила:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення та державного акту про право власності на земельні ділянки, визнання права власності на земельну ділянку залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. В доводах апеляційної скарги, зазначає, що в рішенні Київської міської ради 270/2339 від 17.09.2000 р., про передачу у власність спадкове майно, було допущено помилку в частині визначення розміру земельної ділянки. Замість 679,5 кв.м. земельної ділянки, представник Київської міської ради вказав 5/8 частин домоволодіння, яка є значно меншою ніж та, що йому виділено у користування за рішенням суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній доводів. Відповідач ОСОБА_4 та його представники, представник Київської міської ради просили суд оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Стаття 120 Земельного Кодексу України передбачає перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду.

Статтею 126 цього Кодексу встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Зокрема, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину.

При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.03.2000 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва позивачу було виділено в користування земельну ділянку площею 679,5 кв.м., від 0,0984 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що відповідає його 71/100 частинам в домоволодінні. Також вказаним рішенням ОСОБА_2рідному брату позивача, було виділено в користування земельну ділянку площею 277,5 кв.м. від 0,0984 га у розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що відповідає його 29/100 частинам в домоволодінні /а.с. 6 - 13/.

Позивачу у власність виділено 5/8 частин домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 рідному брату позивача, ОСОБА_2 3/8 частини вказаного домоволодіння.

За рішенням Київської міської ради «Про затвердження Порядку набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м. Києві» від 14 березня 2002 року № 313/1747, за заявою позивача йому було виділено у приватну власність, 5/8 від 0,0984 га у АДРЕСА_1, ОСОБА_4 за її заявою було виділено 3/8 частини домоволодіння, враховуючи, що сторони були співвласниками.

22.06.2006 року ОСОБА_4, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/8 частини вказаного домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 а.с. 54.

17.09.2009 року рішенням Київської міської ради позивачу було передано у приватну власність земельну ділянку в розмірі 5/8 частин земельної ділянки від 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель.

18.05.2010 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до Головного управління земельних ресурсів Київської міської ради про оформлення та видачу державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі вище вказаного рішення Київської міської ради.(а.с.37)

23.06.2011 року позивачу був виданий державний акт на право на земельну ділянку площею 5/8 від 0,0984 га АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2013 року право спільної часткової власності сторін припинено кожному виділено в натурі по частині земельної ділянки відповідно до частин у домоволодінні позивачу 5/8, ОСОБА_4 3/8 частини (а.с. 56).

Так, ОСОБА_4набула право власності на 3/8 частини домоволодіння розташованого за адресою: у АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 54)

Нормами ст. 125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту реєстрації цих прав.

Виходячи з умов ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_2 на власний розсуд, користуючись правом наданим йому положенням ч.1 ст.118 ЗК України, звернувся до КМР із заявами про виділ йому у приватну власність саме 5/8 частини земельної ділянки від 0,0984 га АДРЕСА_1, а тому підтавав вважати рішення КМР від 17.09.2009 року № 270/2339 та визнання недійним державними актів на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 07.06.2011 року площею 3/8 від 0,09847 га та серія НОМЕР_2 від 26.06.2011 року площею від 0,0984 га не має.

Від так рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді