АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/688/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 - адвоката Терлича В.Г.,

представника ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" - Клюка І.В.,

представника ПАТ „Укрсоцбанк" - Забродського О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовами ОСОБА_3 до ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_7, про зобов'язання до вчинення дій та визнання права на документи; ОСОБА_1 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" про зобов'язання до вчинення дії щодо передачі документів та усунення перешкод у їх здійсненні; товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" про зобов'язання вчинити дії з апеляційними скаргами ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року; апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг", ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року, -

встановила:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ПАТ „Укрсоцбанк" (далі - банк), третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_7, про зобов'язання ПАТ „Укрсоцбанк" в особі Хмельницького відділення не чинити йому перешкод у користуванні індивідуальним сейфом НОМЕР_1 шляхом надання безперешкодного доступу до даного сейфу відповідно до умов договору №5657, здійснивши його розкриття без присутності ОСОБА_1; визнання за ним права на попередні договори про продаж своїх часток учасниками товариства в кількості 71 договір, укладених 30.04.2013 року між учасниками товариства, ним та ОСОБА_7, згоди подружжя учасників товариства на укладення попередніх договорів та договорів купівлі-продажу часток, відмови учасників товариства від переважного права придбання часток інших учасників, зобов'язавши банк передати йому вказані документи після розкриття сейфу; визнання за ОСОБА_1 права на протокол загальних зборів учасників товариства про надання учасниками (засновниками) згоди на продаж часток та підписання попередніх договорів купівлі-продажу і відмови учасників (засновників) від переважного права придбання часток інших засновників, внесення змін до статуту, в тому числі щодо права учасників на відчуження своїх часток третім особам; відмови учасників товариства від переважного права придбання часток інших учасників, зобов'язавши банк передати ОСОБА_1 вказані документи без присутності ОСОБА_3 після розкриття сейфу.

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8, ПАТ „Укрсоцбанк" (далі - банк), третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" (далі - товариство) про зобов'язання ПАТ „Укрсоцбанк" передати йому речі, поміщені до банківського сейфу НОМЕР_1 ним спільно з ОСОБА_3 на підставі договору про надання в оренду індивідуального сейфу для зберігання цінностей від 26 березня 2013 року, а саме: протокол загальних зборів учасників товариства від 30 квітня 2013 року; попередні договори на продаж своїх часток учасниками товариства від 30 квітня 2013 року у кількості 71 договір; згоди подружжя учасників товариства на укладення попередніх договорів та договорів купівлі-продажу часток, відмови учасників товариства від переважного права придбання часток інших учасників, у спосіб забезпечення вільного одноосібного доступу йому до місця зберігання таких цінностей або в інший незаборонений законодавством спосіб; зобов'язання ОСОБА_3 не чинити йому перешкод у передачі банком вищевказаних цінностей, що були поміщені до банківського сейфу.

ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, банку про визнання за ним права на протокол загальних зборів учасників товариства від 30.04.2013 року щодо надання учасниками згоди на продаж часток та підписання попередніх договорів купівлі-продажу і відмови учасників від переважного права на придбання часток інших учасників, внесення змін до статуту щодо права учасників на відчуження своїх часток третім особам; вилучення на його користь з банківського індивідуального сейфу НОМЕР_1, що розташований в сховищі для індивідуальних сейфів приміщення Хмельницького відділення ПАТ „Укрсоцбанк" протоколу загальних зборів учасників товариства від 30.04.2013 року про надання учасниками згоди на продаж часток та підписання попередніх договорів купівлі-продажу і відмови учасників від переважного права на придбання часток інших учасників, внесення змін до статуту щодо права учасників на відчуження своїх часток третім особам.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ПАТ „Укрсоцбанк", третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_7, про зобов'язання до вчинення дій та визнання права на документи було залишено без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" було відмовлено.

В апеляційній скарзі товариство просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд не взяв до уваги в якості належного та допустимого доказу того, що спірні документи знаходяться у банківському сейфі акт від 30.04.2013 року, складений ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про поміщення, зокрема, спірних документів до сейфу, що в суді було визнано всіма сторонами. Оскільки спірні документи стосуються господарської діяльності товариства, тому саме воно має право на їх отримання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 10.02.2015 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що прийшовши до висновку про необхідність залишення його позовних вимог без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд не врахував поважність причини його неявки в судове засідання 10 лютого 2015 року, про що він повідомив суд письмовою заявою з клопотанням про оголошення перерви. Незважаючи на те, що в судове засідання суду першої інстанції, яке відбулося 4 лютого 2015 року, не з'явився ні він ні його довіритель Терлич В.Г., однак суд розглянув його письмове клопотання про витребування доказів, що свідчить про порушення судом норм процесуального закону.

Крім того ОСОБА_3 подав також апеляційну скаргу і на рішення суду, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову товариству у позові з посиланням на безпідставність заявлених позовних вимог; задоволити його позов, визнавши за ним право на попередні договором про продаж своїх часток учасниками товариства в кількості 71 договір, укладених 30.04.2013 року між учасниками товариства, ним та ОСОБА_7, згоди подружжя учасників товариства на укладення попередніх договорів та договорів купівлі-продажу часток, зобов'язавши банк передати йому вказані документи без присутності іншої особи, ОСОБА_1 Задоволити частково позов ОСОБА_1 визнавши за ним право на протокол загальних зборів учасників товариства про надання учасниками (засновниками) згоди на продаж часток та підписання попередніх договорів купівлі-продажу і відмови учасників (засновників) від переважного права придбання часток інших засновників, внесення змін до статуту, в тому числі щодо права учасників на відчуження своїх часток третім особам; відмови учасників товариства від переважного права придбання часток інших учасників, зобов'язавши банк передати ОСОБА_1 вказані документи без присутності ОСОБА_3

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 вказав на те, що посилання суду в рішенні на ту обставину, що відповідно до п. 1.2. договору користування сейфом можливе при умові одночасної присутності обох сторін, тому це є однією з підстав для відмови в позові є помилковим, оскільки умовами договору передбачено випадки можливого доступу до сейфу за умов відмови іншої сторони від цього. Також необґрунтованим є висновок суду про відсутність доказів того, що спірні документи перебувають у вищевказаному банківському сейфі, хоча в судовому засіданні всі сторони цю обставину підтвердили.

На його думку підставою для відмови у позові товариства та частково позові ОСОБА_1 має бути відсутність у них права на відповідні спірні документи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити його позовні вимоги та визнати за товариством право на протокол загальних зборів учасників товариства від 30.04.2013 року про надання згоди учасниками на продаж часток та підписання попередніх договорів купівлі-продажу і відмови учасників від переважного права на придбання часток інших учасників, внесення змін до статуту щодо права учасників на відчуження своїх часток третім особам. В решті рішення суду залишити без мін.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що судом безпідставно не взято до уваги в якості належного та допустимого доказу перебування спірних документів у сейфі банку акт від 30.04.2013 року та визнання цієї обставини сторонами в справі.

Не взято до уваги також те, що оскільки документи, які є предметом позову, стосуються господарської діяльності товариства, його учасників, корпоративних прав, тому право на них має виключно товариство та його учасники (засновники).

В судовому засіданні апелянти підтримали подані ними апеляційні скарги.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з'ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що 27 вересня 2012 року між ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" в особі директора ОСОБА_1 та ТОВ „Рієлт Буд" від імені якого діяв директор ОСОБА_3 було укладеного договір про основні напрямки співробітництва щодо реалізації інвестиційного проекту. Метою угоди було отримання учасниками ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" за результатами відчуження об'єкту або 100% корпоративних прав грошових коштів в сумі 4 500 000 дол. США, а для ТОВ „Рієлт Буд" - 100% частки у статутному капіталі ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг".

На виконання умов вказаного договору того ж дня між вказаними підприємствами в особі директорів було укладено договір доручення, відповідно до якого ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" надало повноваження ТОВ „Рієлт Буд", зокрема, здійснювати заходи, направлені на пошук осіб, бажаючих взяти участь у здійсненні ремонтних робіт нежитлового приміщення довірителя по вул. Проскурівській, 50 у м. Хмельницькому та реконструкції підвальних приміщень під паркінг та/або придбання об'єкту чи 100% корпоративних прав товариства.

25 лютого 2013 року між ТОВ „Рієлт Буд" в особі директора ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_7 була укладена угода щодо залучення останнього в якості інвестора по здійсненню вказаних вище ремонтних робіт та/або придбанню об'єкту або часток учасників ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг".

26 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, як фізичними особами з однієї сторони та ПАТ „Укрсоцбанк"в особі Хмельницького відділення з іншої сторони, було укладено договір №5657 про надання в оренду індивідуального сейфу НОМЕР_1, який розташований у сховищі для індивідуальних сейфів приміщення банку за адресою: м. Хмельницький, вул. Соборна, 34 з терміном дії - до 26.07.2013 року, який за додатковою угодою №1 був пролонгований до 28.10. 2013 року включно.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 8 листопада 2013 року було забезпечено позов ОСОБА_3 шляхом заборони банку здійснювати розкриття вищевказаного індивідуального банківського сейфу до ухвалення рішення в справі.

Постановою державного виконавця від 30.01.2014 року було закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню вказаної ухвали суду про забезпечення позову в зв'язку з її виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 526 вказаного Кодексу передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 971 цього ж Кодексу до договору про надання сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду).

Як вбачається з п. 1.1. договору №5657 від 26.04.2013 року про надання в оренду індивідуального сейфу для зберігання цінностей, банк надає клієнтам ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в тимчасове платне користування індивідуальний сейф НОМЕР_1 з метою зберігання клієнтами цінностей та/або документів та забезпечує охорону та неможливість доступу до сейфу сторонніх осіб, при цьому за вміст сейфу банк відповідальності не несе.

Пунктом 1.2. вказаного вище договору встановлено, що клієнти здійснюють користування сейфом відповідно до режиму роботи установи банку та в порядку, встановленому його внутрішніми нормативними документами та згідно з вимогами Правил користування індивідуальним сейфом в сховищі для індивідуальних сейфів, та лише за умови присутності обох клієнтів.

Згідно з п.п. 2.4.2., 2.4.2.1., 2.4.2.3. цієї ж угоди банк має право здійснити розкриття сейфу без присутності жодного з клієнтів якщо обидва клієнта одночасно не з'явилися для отримання цінностей впродовж 10 робочих днів після закінчення строку користування сейфом або не можуть отримати цінності внаслідок невиконання клієнтами зобов'язань, передбачених 2.1.2. цього Договору (здійснити оплату вартості послуг) та в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п.п. 2.4.3., 2.4.3.1. зазначеного договору після розкриття сейфу в порядку, визначеному п. 2.4.2.1. цього договору банк має право зберігати цінності як незатребуване майно впродовж 8 років, з наступним набуттям права власності на зазначене майно. Цінності, у випадку нез'явлення клієнтів для їх отримання в порядку, передбаченому п. 2.1.5. цього договору, передаються для зберігання до сховища цінностей операційної каси до затребування їх клієнтами. Якщо при розкритті сейфу було виявлено готівкові кошти, то їх буде оприбутковано банком.

Пунктами 3, 6, 10 Правил користування індивідуальним сейфом у сховищі індивідуальних сейфів ПАТ „Укрсоцбанк", зокрема, передбачено, що користування індивідуальним сейфом декількома фізичними особами можливе лише за умови присутності відразу всіх осіб, та в часи роботи сховища для індивідуальних сейфів.

Відкриття (закриття) індивідуального сейфу здійснюється клієнтами разом з завідуючим сховищем для індивідуальних сейфів - кожен своїм ключем.

Після закінчення визначеного договором строку зберігання цінностей, банк зберігає цінності в сейфі не більше 10 робочих днів. Після спливу такого терміну банком виконується вилучення цінностей та передача їх на зберігання до банківського сховища цінностей операційної каси або зарахування на рахунок (якщо вилучено грошові кошти).

Таким чином, як вбачається зі змісту договору №5657 від 26.04.2013 року про надання в оренду індивідуального сейфу для зберігання цінностей, укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ПАТ „Укрсоцбанк", Правил користування індивідуальним сейфом у сховищі індивідуальних сейфів ПАТ „Укрсоцбанк", зазначений вище договір є договором про надання індивідуального банківського сейфа, що не охороняється банком.

Зі змісту акту від 30 квітня 2013 року, підписаного ОСОБА_3 та ОСОБА_1 слідує, що вони за взаємною згодою помістили до індивідуального банківського сейфу для зберігання цінностей спірні документи та грошові кошти.

Ця обставина встановлена також рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 26 березня 2015 року в справі за участю тих же осіб, яка відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню в цій справі.

За таких обставин слід прийти до висновку, що в даному випадку фактично має місце цивільно-правовий спір, який виник між сторонами з приводу виконання умов договору №5657 від 26.04.2013 року про надання в оренду індивідуального сейфу для зберігання цінностей.

Статтею 1 ЦК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ставлячи перед судом питання щодо визнання права на спірні документи позивачі водночас не надали обґрунтування в чому полягає порушення їх прав, які саме цивільні права і якими особами були порушені.

При цьому, як встановлено судом, жодна із сторін даного спору фактично не порушила право іншої сторони на спірні речі в розумінні норм ЦК України, враховуючи наявність між сторонами чинних договірних відносин.

Позовні вимоги сторін спрямовані на одноосібне заволодіння документами поза договором про надання індивідуального банківського сейфу, в спосіб який не передбачений умовами цього договору, що свідчить як про порушення умов останнього, так і не дотримання вимог закону, що регулюють договірні правовідносини.

Оскільки договірні відносини між сторонами щодо оренди сейфу є дійсними, тому питання щодо отримання спірних документів повинно бути вирішено у порядку, передбаченому вказаним договором.

Враховуючи, що ухвалою суду від 08.11.2013 року в порядку забезпечення позову банку було заборонено здійснювати розкриття спірного індивідуального банківського сейфу до ухвалення рішення в справі, що фактично призвело до продовження строку дії договору оренди сейфу, тому після скасування заходів забезпечення позову доля майна, яке знаходиться у сейфі буде вирішена у відповідності з умовами цієї угоди.

При цьому слід також врахувати, що оскільки в даному випаду має місце договір, передбачений ст. 971 ЦК України, тому банк не може нести відповідальності за вміст сейфу, кількість, якість і комплектність речей, які були поміщені у нього ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на виконання умов договору оренди банківського сейфу для зберігання цінностей.

В судовому засіданні апеляційного суду представник банку вказав на те, що протягом дії договору оренди індивідуального сейфу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 неодноразово користувалися вищевказаним сейфом, мали необмежений доступ до нього та можливість поміщення та/або виїмки речей.

Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо скасування ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 10 лютого 2015 року, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно з ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 10 лютого 2015 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ПАТ „Укрсоцбанк", третя особа - ОСОБА_7 про визнання права на документи та зобов'язання до вчинення певних дій було залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, відповідно до якої суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Як встановлено судом в судові засідання, призначені на 12.00 год., 4 лютого 2015 року та на 09.00 год., 10 лютого 2015 року ОСОБА_3 та його представник адвокат Терлич В.Г. не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. При цьому від представника Терлича В.Г. надійшла до суду письмова заява про відкладення розгляду справи, призначеної на 19 лютого 2015 року в зв'язку з його перебуванням на лікуванні за межами м. Хмельницького.

Підтвердженням належного повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи судом є розписка його представника Терлича В.Г. про повідомлення щодо розгляду судом справи, який відбудеться 04.02.2015 року о 12.00 год. (а.с. 71, т. 2) та його ж розписка про отримання судової повістки в судове засідання, яке відбудеться 10.02.2015 року, о 09.00 год. (а.с. 76, т. 2).

Таким чином висновок суду про необхідність залишення без розгляду позову ОСОБА_3 є обґрунтованим, відповідає вимогам процесуального закону.

Посилання апелянта на те, що 4 лютого 2015 року судом було розглянуто його письмове клопотання щодо забезпечення доказів за його відсутності та необхідність розгляду його позову спільно з позовними вимогами ОСОБА_1 та ТОВ „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг" не впливають на правильність оскаржуваної ухвали.

Оскільки в задоволенні позовних вимог та вимог апеляційних скарг слід відмовити, тому на користь позивачів не підлягають відшкодуванню судові витрати.

Не спростовують висновків суду першої інстанції й інші доводи апеляційних скарг.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, ухвала суду відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстав для їх скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року та товариства з обмеженою відповідальністю „Торгівельно-комерційна фірма „Хмельницький центральний універмаг", ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року відхилити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року та рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук