г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2204/14-ц
Номер провадження 2/213/29/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді : Мазуренко В.В.

при секретарі судового засідання: Гусаровій О.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка також діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, Відділ Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, Виконком Інгулецької районної у місті ради, як орган опіки та піклування, про визнання права власності, визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом частково недійсними, та усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення, -

ВСТАНОВИВ

До суду звернувся позивач із зазначеним позовом, який в подальшому уточнив, та просив визнати частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.11.2012 р., щодо визнання по 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та витяг про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 23566441 від 27.06.2014 р. у частині по 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 про отримання у спадщину за заповітом 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Визнати за ним право власності на 1/4 частину вказаної квартири, набуту у період шлюбу з ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спільної часткової власності. Усунути йому перешкоди у користуванні власністю.

Представник відповідача надала суду заперечення, відповідно до якого зазначила, що позивач не має відношення до спірної квартири, на даний час не зареєстрованій в спірній квартирі, а відповідачі є власниками зазначеної квартири.

Позивач в судовому засіданні 18.11.2014р. підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов, пояснив, що був у шлюбі з ОСОБА_7, під час шлюбу він з дружиною придбав 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. Кошти на придбання 1/2 частини квартири були спільні, заощадження, відкладали із заробітних плат. Домовленість з померлою була щодо спірної квартири, що 1/2 частина квартира онуку, а інша частина йому. У листопаді 2013 року він поїхав доглядати мати, коли повернувся замки в дверях були змінені, потрапити до квартири не зміг. В момент укладання заповіту він не був в тому ж приміщенні, йому померла повідоляла, що 1/2 частину квартири вона залишила онучці, а 1/2 частину йому. Він заповіт не бачив, не читав. При складанні заповіту була ОСОБА_8 В подальші судові засідання не з,являвся.

Представник позивача в судовому засіданні просила задовольнити позов, зазначивши, що спірна квартира, а саме її 1/2 частина, була придбана в період шлюбу позивача з померлою ОСОБА_7, тому 1/4 частина спірної квартири належить позивачу. У зв,язку із тим, що дана квартира фактично оформлен за відповідачами, на підставі заповіту, просила визнати частково недійсними свідоцтва в частині, що порушує права позивача, а саме в 1/8 у відношенні кожного відповідача, та визнати право власності за позивачем на 1/4 частину спірної квартири. Також зазначила, що у користуванні квартирою позивачу чинять перешкоди, поміняні замки, не пускають до квартири, тому просила усунути перешкоди у користуванні власністю та вселити його.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6 в судове засідання не з,явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби КМУЮ, в судове засідання не з,явилась, надала лист згідно якого просить розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування, в судовому засіданні 05.11.2014р. заперечувала проти задоволення позову в частині, що стосується неповнолітньої. В подальші судові засідання не з,являлась, судом ухвалено про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з,явились, були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини після смерті дружини. Зазначила, що не встановлено, та не підтверджено доказами, що 1/2 частина спірної квартири придбана придбана також і за кошти позивача. Зазначила, що задоволння позову неможливе, оскільки не ставиться питання про порядок користування спірною квартирою в разі визнання права власності за позивачем.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

17.11.1997 року, ОСОБА_9, до одруження з позивачем, набула у власність ? частину квартири АДРЕСА_2, на підставі свідоцтва про право власності, виданого ВАТ "Інгулецький гірничо -збагачувальний комбінат" (а.с.53,54).

24.07.1998 р. ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_7, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, про що в реєстровій книзі зроблено відповідний актовий запис № 11 (а.с.66).

ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 померла (а.с.67).

30.03.2001 року, за спільні кошти позивача та ОСОБА_7 була придбана інша 1/2 частка спірної квартири, на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_11 та зареєстрованого в реєстрі за № 805. За даним договором покупцем квартири була ОСОБА_7 (а.с.53,54)

Відповідно до ст.ст. 22 та 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

З пояснень свідка ОСОБА_8 встановлено, що її сестра, померла ОСОБА_7, під час шлюбу з ОСОБА_3, придбали 1/2 частину квартири по АДРЕСА_1, за 3500 грн., при укладанні договору позивач був відсутній.

Таким чином судом встановлено право позивача на частину зазначеної квартири, оскільки 1/2 її частина придбалась за спільні кошти подружжя.

Згідно витягу із спадкового реєстру, за життя померлою ОСОБА_7 було складено заповіт (а.с.70). Після її смерті була заведена спадкова справа, та видані 2 свідоцтва про право на спадщину (а.с.71)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 23.11.2012 р. за реєстровим № 748 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що також відображено у витязі про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 23566441 від 27.06.2014 р. (а.с.44,45)

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 23.11.2012 р. за реєстровим № 748 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що також відображено у витязі про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 23571460 від 27.06.2014 р. (а.с.46,47).

Клопотань від сторін про витребування копії спадкової справи, копії заповіту, не надходило, що, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, суд не мав можливості витребувати вказану інформацію. Враховуючи, що заповідати можливо лише майно, що належить заповідачу, суд вважає можливим розглянути справу без зазначених документів, беручи до уваги ст.ст. 22 та 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, а саме те, що майно придбане під час шлюбу є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 1301 Цивільного Кодексу України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.3008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що такими іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Дана ситуація порушує майнові та житлові права позивача, оскільки він не може в повному обсязі скористуватися своїм правом згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону № 475/97 - ВР від 17.07.1997 р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", якою закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь - яких порушень його права.

Права власника визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином позовні вимоги, щодо визнання частково недійсними свідоцтв та витягу підлягає задоволенню в 1/8 частині права власності на спірну квартиру щодо обох відповідачів, оскільки за спільні кошти подружжя було придбано 1/2 частину спірної квартири, тобто позивачу належить 1/4 частина квартири, тобто в разі визнання недійсними свідоцтв в частині по 1/8 щодо кожного відповідача, виходить 1/4 частина, яка підлягає визнанню за позивачем.

Суд критично відноситься до невизнання позову представником відповідача, та до наданого заперечення, оскільки зазначені в ньому твердження не знайшли підтвердження в судовому засіданні, та спростовуються дослідженими доказами. Не спростовано відповідачами той факт, що спірна квартира була придбана в період шлюбу, у зв,язку з чим позивач має право на 1/4 її частину. Представник відповідача зазначала, що не доведено, що спірна квартира, а саме її 1/2 частина була придбана за спільні кошти позивача та померлої, було заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_8, яка суду не повідомляла про існування у померлої індивідуальних коштів, а зазначила, що і померла і позивач працювали, та отримували заробітну плату, тобто не спростувала, а підтвердила позицію позивача, що 1/2 частина квартири це спільна сумісна власність. Твердження представника відповідача, що позивач надав згоду на заповідання своєї частини квартири, не доведені суду, доказів підтвердження такого не надано, позивач пояснив, що йому про це не було відомо, зазначив, що померла повідомляла, що 1/2 частину квартири заповіла йому. Відповідачами не оспорювалось те, що позивачу чинились перешкоди та його не допускали у спірну квартиру.

Відповідно до довідки від 26.06.2014р. за адресою АДРЕСА_1, відсутні зареєстровані особи. З 07.05.2002р. по 09.02.2010р. був зареєстрований позивач (а.с.43,146,147).

З кінця березня 2014 р. позивач не може потрапити до квартири, оскільки у квартирі змінені замки на вхідних дверях, добровільно із відповідачем дане питання врегулювати не зміг (а.с.184-189).

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено, що позивач має майнові права, щодо зазначеної квартири, і той факт, що представник відповідача не заперечувала зміну замків, та недопущення його в квартиру, суд вважає необхідним усунути позивачу перешкоди у користуванні власністю, та вселити у вказану квартиру.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним, які складаються з:974,40грн. - судовий збір, 243,60грн. та 151грн. кошти за витребування з КП ДОР КБТІ та Реєстраційної служби інформаційних довідок, 94,96 грн. за копію технічної характеристики на спірну квартиру, 250 грн. витрати за проведену оцінку вартості квартири, всього 1713,96грн.

Керуючись ст.ст. 16,319,321,386,391,392,1301 ЦК України, ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст.3,10,11,60,88,197,209,212-215,218,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка також діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, про визнання права власності, визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом частково недійсними, та усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом вселення- задовольнити.

Визнати частково недійсними: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 23.11.2012 р. за реєстровим № 748 у частині, щодо визнання 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, та витяг про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 23566441 від 27.06.2014 р. у частині 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 про отримання у спадщину за заповітом 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати частково недійсними: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 23.11.2012 р. за реєстровим № 750 у частині, щодо визнання 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 та витяг про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно № 23571460 від 27.06.2014 р. у частині 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 про отримання у спадщину за заповітом 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5, після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати за ОСОБА_3, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 43,3 кв. м., житловою площею 27.8 кв. м., набуту у період шлюбу з ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спільної часткової власності.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення в останню.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 1713 гривень 96 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення - 23.01.2015р.

Суддя: В.В.Мазуренко