Справа № 522/7787/15-ц
Провадження № 2/522/5981/15
23 вересня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просить стягнути з відповідачів на його користь в рівних частках суму матеріальної шкоди у розмірі 17 557, 50 коп., та суму моральної школи у розмірі 10 000, 00 грн., посилаючись на те, що 24 січня 2014 року ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3, умисно, маючи намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись біля будинку №1 по пров. Ломаному в м. Одесі викрали мопед марки «Ямах Аксіс» сірого кольору, шасі №3VP2913668 вартістю 6 000, 00 грн., що належав на праві приватної власності позивачу. Вина відповідачів була визнана вироком Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2015 року. Також позивач зазначив, що в еквіваленті на дол. США вартість вказаного мопеда становила 750, 00 дол. США. У звязку зі зростанням курсу долара по відношенню до гривні України, на даний час вартість такого мопеда становить 17 557, 50 грн.
ОСОБА_1 також вказав, що у звязку з незаконними діями відповідачів, йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях з приводу того, що протягом тривалого часу він був позбавлений засобу пересування, можливості для заробітку внаслідок його використання, що спричинило порушення звичайного ритму життя для нього та його родини. Оскільки позивач є інвалідом другої групи, вкрадений мопед був для нього засобом для пересування та можливістю ведення нормального активного громадського способу життя.
ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та подав заяву про розгляд справи в заочному порядку.
ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки.
ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України, що підтверджується розпискою відповідача про вручення йому судової повістки через начальника спеціалізованої частини Південної виправної колонії №51.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Тобто, враховуючи неявку відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивача про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивача, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно зі ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Судом встановлено, що згідно постанови Приморського районного суду м. Одеси від 23 січня 2015 року, яке набрало чинності, 24 січня 2014 року ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 умисно, маючи намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом у власника чи користувача всупереч їх волі, знаходячись біля будинку №1 по пров. Ломаному в м. Одесі викрали мопед марки «Ямах Аксіс» сірого кольору, шасі №3VP2913668 вартістю 6 000, 00 грн. належного ОСОБА_1, та реалізуючи свій злочинний намір, направлений на використання вказаного мопеда, для задоволення власних потреб ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3, шляхом штовхання, застосовуючи фізичну силу, здійснили транспортування, вказаного мопеду до свого місця мешкання, за адресою: м. Одеса, вул. Новосельського, 40, де залишили його біля подвір'я, таким чином заволодівши транспортним засобом.
Своїми умисними злочинними діями відповідачі спричинили ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 6 000, 00 грн. та позбавили його можливості реалізовувати свої права на вищевказане майно.
Вищевказаним вироком відповідачі визнані винними у вищевказаних злочинах передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_2Ю засуджено до покарання у вигляді трьох років і одного місяця позбавлення волі, а ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком на три роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оглянутої у судовому засіданні, цивільний позов в рамках вищевказаної кримінальної справи ОСОБА_1 в порядку ст. 128 КПК України не заявлявся. Вкрадений мопед органами внутрішніх справ знайдено не було, тому позивачеві повернуто не було.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно набутого майна мають важливе значення для усунення наслідків злочину та поновлення порушених прав громадян, підприємств, установ, організацій, колгоспів, кооперативів та інших громадських організацій.
Однак, позивачем до суду не було надано доказів того, що мопед марки «Ямах Аксіс» сірого кольору, шасі №3VP2913668 ним був придбаний у еквіваленті дол. США. До того ж, як вбачається з пояснень позивача, вказаний мопед 1996 року випуску.
Крім того, позивач у судовому засіданні не заперечував, що вартість мопеда становить 6 000, 00 грн., та зазначив, що ним додатково були витрачені значні кошти у звязку з удосконаленням транспортного засобу. Однак, доказів вищевказаних обставин позивач до суду не надав. Тому, вартість мопеда у розмірі 17 557, 50 грн., є необгрунтованою та не підтверджена жодними доказами.
Тому, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди частково, стягнувши з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках на його користь матеріальну шкоду у розмірі 6 000, 00 грн.
Щодо стягнення моральної шкоди, то за п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Судом також встановлено, що невиконання вищевказаних зобовязань відповідачем завдало ОСОБА_4 моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях з приводу того, що протягом тривалого часу позивач був позбавлений засобу пересування, можливості для заробітку внаслідок його використання, що спричинило порушення звичайного ритму життя для нього та його родини. Оскільки позивач є інвалідом другої групи, вкрадений мопед був для нього засобом для пересування та можливістю ведення нормального активного громадського способу життя.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Тому, що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то суд вважає за можливе задовольнити їх частково, виходячи із принципу розумності та справедливості, та стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000, 00 грн.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Як вказує ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
У звязку з несплатою позивачем судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідачів в рівних частках в дохід держави судовий збір у розмірі 243, 60 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.
На підставі викладеного, керуючись п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 1 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», ст. ст. 15, 16, 22, 1166 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн..
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках в дохід держави суму судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Свячена Ю.Б.