Дата документу 09.07.2015
Справа № 334/4839/15-ц
Провадження № 2/334/2289/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

09 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

ВИРІШИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулися до суду з даним позовом, свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло №211 вона є власником квартири АДРЕСА_1. За вказаною адресою позивач мешкає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 з грудня 1974 року. На початку травня 2009 року за її згоди у квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який мав намір отримати громадянство України, він є громадянином республіки Білорусь та доводиться рідним братом чоловіка позивача.

Наприкінці травня 2009 року відповідач забрав усе своє майно, особисті речі та виїхав з належної позивачці квартири і з того часу не проживає в ній.

Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці у повній мірі здійснювати всі права власника по володінню, користуванню та розпорядженню житлом, є для позивачем тягарем додаткових матеріальних витрат у звязку з безпідставним нарахуванням вартості комунальних послуг.

З наведених підстав позивач просить з метою усунення перешкод у користуванні власністю визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

У судовому засіданні позивач підтримала вимоги свого позову, просила задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло №211, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради.

Згідно довідки ЦОА №13 Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради №446 від 03.06.2015р., у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані власник ОСОБА_1, її чоловік ОСОБА_3, та брат чоловіка ОСОБА_2

Реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою підтверджується також довідкою обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області.

Як вказує позивач і не спростовано відповідачем, з травня 2009 року відповідач забрав всі свої речі і виїхав з квартири, і не проживає у ній до теперішнього часу.

Власник майна відповідно до ст. 391 ЦК України може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення не були пов'язані з позбавленням володіння і відшкодування завданих цим збитків.

Принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб визначений ст.41 Конституції України.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Об'єктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Оскільки відповідач не є членом сім'ї власників житлового приміщення, між ними відсутні будь-які інші правовідносини з приводу користування відповідачем жилим приміщенням, позивач має право вимагати усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні належному їй на праві приватної власності житлом шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №12 в будинку №9 по вул. Рекордна в м. Запоріжжі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.