Номер провадження 2/754/4810/15
(повне заочне рішення суду виготовлено 29.10.2015 року)
29 жовтня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Грегуль О.В.
при секретарі - Фідрі Н.І.
розглянувши у відкритому судому засіданні в м. Києві справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
При цьому, вищезазначену заборгованість по відсоткам і пені, позивач визначив за період з 12.07.2012 року по 20.12.2012 року на підставі умов кредитного договору № 14-4/3287К2-07 від 19.11.2007 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк» та відповідачем - ОСОБА_1.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задоволення.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися і доказів про поважність причин своєї неявки, суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи, неодноразово повідомлялися належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи, зворотними поштовими повідомленнями.
Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи.
З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно за відсутності та відповідачів.
Вислухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-6536/10 за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та матеріали цивільної справи № 2-4855/12 за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.
Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії витягу із статуту, позивач є правонаступником ВАТ «Універсал Банк».
Відповідно до наявної у матеріалах справи копії, укладених між ВАТ «Універсал Банк» та відповідачкою - ОСОБА_2 договору поруки № 14-4/3287П/1-07 від 19.11.2007 року, остання зобов'язалася нести солідарну з відповідачем - ОСОБА_1 відповідальність у разі невиконання останнім своїх договірних зобов'язань перед банком за кредитним договором.
Відповідно до умов кредитного договору, банк має право за порушення умов договору щодо своєчасного повернення кредиту і відсотків за користування кредитом щомісячними платежами, достроково стягнути загальну заборгованість за кредитом і відсоткам та пеню.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.12.2010 року, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів кредитної заборгованості за кредитним договором № 14-4/3287К2-07 від 19.11.2007 року, задоволено.

Відповідно до п. 17 і п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. У разі звернення кредитодавця до суду після вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки з вимогою про стягнення кредитної заборгованості суд має з'ясувати питання про виконання виконавчого напису і з урахуванням цього вирішити спір на підставі чинного законодавства та умов кредитного договору. За змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК).

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Кредитним договором № 14-4/3287К2-07 від 19.11.2007 року, не передбачений розмір процентів та пеня за невиконання судового рішення про задоволення вимог кредитора, проти чого в судовому засіданні не заперечував представник позивача.

Позовних вимог у порядку, визначеному ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач у процесі розгляду даної справи до відповідачів не заявляв.

У разі невиконання чи неналежного виконання боржником судового рішення, яке набрало законної сили, про стягнення заборгованості по грошовим зобов'язанням за кредитним договором у кредитора виникає право на пред'явлення позову на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не право на продовження нарахування відсотків і пені, нарахування яких передбачено цим кредитним договором, оскільки в цьому випадку вже має місце невиконання чи неналежне виконання судового рішення, а не договірних зобов'язань за кредитним договором.

Позивач не позбавлений можливості пред'явити позов у порядку визначеному ч. 2 ст. 625 ЦК України.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати за рахунок відповідачів, не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 4-11, 209, 213-215, 224-228 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Універсал Банк».

Понесені публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» судові витрати, покласти на публічне акціонерне товариство «Універсал Банк».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: