Справа № 183/2369/15
№ 2/183/1875/15
14 серпня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, посилаючись на те, що вона є наймачем квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 просить визнати відповідача таким, що втратив право користування означеною квартирою. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач, шлюб з яким розірвано 11 лютого 2011 року у вказаному приміщенні не мешкає з 26 жовтня 2011 року, особистих речей в будинку не має.
Позивач надала заяву згідно якої просить розглядати позов за її відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив ухвалити рішення на розсуд суду.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який згідно заяви не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
У звязку з тим, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач є наймачем житлового приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 згідно ордеру № 183 від 16 вересня 2003 року /а.с.11/, виданого Гвардійською КЕЧ району МО України. У відповідності до довідки ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 28квітня 2015 року, в означеному приміщенні також зареєстрований з 07 липня 1993 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач у справі, який на момент реєстрації в будинку був чоловіком позивача /а.с.10/. Шлюб розірвано 11 лютого 2011 /а.с.15/.
Як вбачається з акту комісії у складі Депутата черкаської селищної ради, секретаря селищної ради, інспекторів ВОС, техніка БУ № 2 ОСОБА_2 в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з жовтня 2011 року /а.с.13/.
Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 відповідач не проживає більше 6 місяців, а лише зареєстрований в ній.
Згідно ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
У відповідності до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
За таких обставин, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вищезазначеною адресою.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 гривень, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 10,11,57,60,88,209, 212-215,224,226 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Будинкоуправління № 2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпропетровська про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов