Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 20 вересня 1996 року її донька ОСОБА_11 позичила у ОСОБА_4 6 000 доларів США під 5 % річних строком на один рік ( до 20 вересня 1997 року). У вказаний період її донька працювала у Болгарії та пересилала їй гроші для погашення боргу перед ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_12, після смерті якого відкрилася спадщина на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_4 запропонував їй допомогу з приводу оформлення спадщини і познайомив з ОСОБА_13, яка, в свою чергу, запропонувала їй оформити на її ім'я довіреність на представництво її інтересів при оформленні спадщини, що нею і було зроблено. 30 березня 2005 року вона дізналась, що 12 грудня 1996 року належна їй квартира на підставі довіреності, виданої на ім'я ОСОБА_13, була незаконно продана від її імені, ОСОБА_6

Враховуючи уточнення позовних вимог просила визнати частково недійсною довіреність від 25 жовтня 1996 року, видану на ім'я ОСОБА_13, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14, в частині повноважень щодо управління та розпорядження усім належним їй майном та визнати недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 12 грудня 1996 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_6

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 12 грудня 1996 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_14, зареєстрований в реєстрі за № 13146.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати зазначені судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 серпня 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів.

20 вересня 1996 року донька позивача - ОСОБА_11 взяла в борг у ОСОБА_4 6 000 доларів США під 5 % щомісячно, які зобов'язалась повернути в строк до 20 вересня 1997 року, про що видала розписку. З грудня 1996 року позивач ОСОБА_3 повертала ОСОБА_4 позичені її донькою кошти, а 08 вересня 1997 року ОСОБА_4 написав розписку, з якої вбачається, що грошові кошти отримав в повному обсязі та претензій не має (а.с.8-10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_12, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки спірної квартири.

У той же час ОСОБА_4 запропонував позивачу допомогу в оформленні спадщини та залучив до цього свою знайому юриста ОСОБА_13, на ім'я якої ОСОБА_3 25 жовтня 1996 року видала довіреність з правом управління та розпорядження всім належним їй майном.

У березні 2005 року ОСОБА_3 випадково дізналась про те, що 09 грудня 1996 року ОСОБА_13 на підставі зазначеної довіреності оформила спадщину на Ѕ частини спірної квартири на її ім'я, при цьому про вчинені дії її не повідомила, правовстановлюючі документи їй не передала і без її згоди та волевиявлення 12 грудня 1996 року уклала від її імені договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_6 - донькою ОСОБА_4

Про факт відчуження спірної квартири ОСОБА_13 її не повідомила, грошей за продаж квартири не передавала, у свою чергу квартира «покупцю» не передавалася, оскільки вона продовжувала безперервно проживати в ній разом зі своєю родиною, сплачувати комунальні платежі.

02 жовтня 2002 року спірна квартира була подарована ОСОБА_6 своїй матері - ОСОБА_6, яка 18 травня 2006 року уклала договір іпотеки вказаної квартири зі ОСОБА_7, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, визнаючи недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, виходив з того, що позивач ОСОБА_3 згоди на продаж належної їй квартири не надавала, постійно проживала в ній, а тому правові наслідки, передбачені договором купівлі-продажу щодо передачі майна, не наступили.

Крім того, суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, звертав увагу на те, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2012 року скасовано рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2011 року та ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його позовних вимог щодо визнання за ним права власності на спірну квартиру.

Колегія суддів не може погодитися з рішеннями судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на те, що копія договору купівлі-продажу, який судами визнано недійсним, взагалі відсутня в матеріалах цивільної справи.

Крім того, апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції із посиланням на рішення апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2012 року, яким відмовлено ОСОБА_7 у задоволенні його позовних вимог щодо визнання за ним права власності на спірну квартиру, поверхнево підійшов до встановлення фактичних обставин справи з огляду на наступне.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2013 року рішення апеляційного суду Одеської області від 18 вересня 2012 року було скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи апеляційний суд Одеської області ухвалою від 15 вересня 2013 року залишив без змін рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2011 року, яким було задоволено позов ОСОБА_7 та визнано за останнім право власності на квартиру АДРЕСА_4 та усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 та інших осіб із зазначеної квартири.

Вказані рішення залишені без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2013 року.

Згідно з вимогами ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, на зазначені обставини не звернув уваги, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, та не надав оцінки обставинам, які встановлені вищезазначеними судовими рішеннями, які в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді інших справ.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для її скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська