Справа №488/655/14-ц 26.05.2015 26.05.2015 26.05.2015
Провадження № 22-ц/784/1236/15 Головуючий першої інстанції: Циганок В.Г.
Категорія: 54 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Орельській Н.М.

за участі: позивача ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4, представника відповідача - Нестеренко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2015 року та додаткове рішення того ж суду від 16 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера» про визнання наказу про застосування дисциплінарного стягнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

6 лютого 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера» (далі - ТОВ «МСП «Ніка-Тера») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач зазначав, що з 02 квітня 2009 р. він працював змінним стивідором комплексної бригади № 2 на вантажно-розвантажувальних роботах вантажного району № 1 ТОВ «МСП «Ніка-Тера». Наказом № 37 від 22 січня 2014 р. його звільнено з займаної посади на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання трудових обов'язків без поважних причин). Із зазначеним наказом його не було ознайомлено під розписку та йому не видана його копія, однак зміст наказу оголошувався. Належно оформлену трудову книжку він також не отримав.

Посилаючись на те, що відповідачем порушений порядок накладання дисциплінарного стягнення, оскільки, жодних порушень трудової дисципліни він не допускав і раніше не притягувався до дисциплінарної відповідальності, позивач просив поновити його на роботі на посаді змінного стивідора комплексної бригади №2 на вантажно-розвантажувальних роботах вантажного району №1 ТОВ «МСП «Ніка-Тера» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

13 лютого 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до ТОВ «МСП «Ніка-Тера» про визнання наказу про застосування дисциплінарного стягнення незаконним та його скасування.

ОСОБА_3 зазначав, що 8 грудня 2013 р. був виданий наказ № 86/1 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, яким йому оголошено догану та про який йому відомо не було, пояснення у зв'язку з викладеними в наказі він не давав, а дізнався про таке випадково, лише тоді, коли був звільнений з роботи.

Посилаючись, що вказаний наказ виданий з порушенням трудового законодавства, оскільки не повідомлявся йому під розписку, а в самому тексті наказу відповідачем не наведені конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків, просив визнати зазначений наказ незаконним та скасувати його.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 березня 2015 року позови об'єднані в одне провадження.

Пізніше позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача також моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням того ж суду від 16 березня 2015 р. стягнуто з позивача на користь відповідача 1 239 грн. 84 коп., сплачених останнім судових витрат.

В апеляційних скаргах ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судових рішень, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У запереченні на апеляційну скаргу представник відповідача вказує на безпідставність її доводів і просить у задоволенні скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 01 квітня 2009 р. ОСОБА_3 було прийнято на роботу до ТОВ «МСП «Ніка-Тера» докером вантажного району № 1. З 01 листопада 2011 р. його переведено на посаду стивідора вантажного району № 1.

В силу ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до посадової інструкції стивідора вантажного району № 1 в редакціях, затверджених наказами від 15 березня 2012 р. та 25 березня 2013 р., з якими було ознайомлено позивача, завданням стивідора є організація виробництва вантажно-розвантажувальних робіт в контакті з адміністрацією суден та залізниці на підставі змінно-добових планів роботи підрозділу відповідно до робочих технологічних карт, тимчасових технологічних інструкцій перевантаження, планів організації робіт, координація усіх ланок технологічного процесу протягом зміни, забезпечення ритмічності виконання вантажно-розвантажувальних робіт, дотримання техніки безпеки. Стивідор здійснює постійний оперативний контроль дотримання технології вантажних робіт, правил і інструкцій з охорони праці під час експлуатації технологічного обладнання підприємства (розділи 2, 3).

Наказом від 08 лютого 2013 р. № 86/1 двом працівникам ТОВ «МСП «Ніка-Тера», в тому числі ОСОБА_3, оголошено догану та зменшено розмір персональної надбавки на 100% за лютий 2013 р. за порушення, допущені під час організації робіт на технологічному обладнанні третьої черги вантажного району № 1.

Згідно матеріалів службової перевірки з 24 січня 2013 р. вантажний район № 1 виконував виробниче завдання з наповнення вантажем (кукурудзою) 4 силосів: №№ 56-59 на 30%, а через два тижні - на 50%. О 22 год. 30 хвил. 07 лютого 2013 р. під час вивантаження кукурудзи з вагонів в силос № 59 відбулося переповнення вантажем даного силосу, пошкоджено стрічку конвеєру № 18, затрамбовано вантажем норію № 12, що спричинило підприємству шкоду в розмірі 29 147 грн. 42 коп.

Як вбачається з акту № 1 службової перевірки від 08 лютого 2013 р., однією з причин такого випадку стало халатне відношення стивідора ОСОБА_3 до змінно-добового завдання, який в зміну, що тривала 28 січня 2013 р., провів вивантаження 41 вагону (2 624 т) замість силосу № 56 у силос № 59, що в подальшому потягло його перевантаження.

Такі обставини підтверджуються матеріалами службової перевірки: актом від 08 лютого 2013 р., письмовими поясненнями ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили їх зміст будучи допитами в якості свідків в судовому засіданні, та письмовими поясненнями ОСОБА_3, згідно яких він помилково на зміні 28 січня 2013 р. дав завдання щодо розвантажування вагонів у силос № 59, що пов'язував з відсутністю чіткого маркування на силосах.

Таким чином, позивачем було допущено порушення трудової дисципліни під час виконання технологічного завдання 28 січня 2013 р., що призвело до пошкодження технологічного обладнання, а тому відповідач мав підстави для притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено ст. 149 КЗпП України: до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Оголошення догани було здійснено роботодавцем з дотриманням встановлених ст. 148 КЗпП України строків для застосування дисциплінарного стягнення, з урахуванням попередньої роботи позивача, причин, які сприяли вчиненню проступку, та заподіяної шкоди.

Що стосується того, що пояснення від ОСОБА_3 були отримані 09 лютого 2013 р. (наступного за винесення наказу днем), то таке не свідчить про незаконність притягнення до відповідальності.

Так, метою отримання пояснень працівника є необхідність з'ясування роботодавцем усіх обставин вчинення працівником проступку та причин такої поведінки з метою вірного вирішення питання дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається зі змісту пояснень ОСОБА_3 від 09 лютого 2013 р., він визнав факт помилкового розпорядження щодо розвантаження вагонів 28 січня 2013 р. та зазначив причини, які сприяли проступку - відсутність належної нумерації на силосах.

Саме з таких обставин виходила комісія при проведенні службової перевірки причин зупинки зернового терміналу та надання рекомендацій щодо усунення наслідків даного випадку.

Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність пояснень позивача на час видання наказу про догану від 08 лютого 2013 р. № 86/1 не можна вважати доказом його незаконності.

Також помилковим є твердження позивача в апеляційній скарзі про неознайомлення позивача з наказом від 08 лютого 2013 р., оскільки таке спростовується наявністю підпису ОСОБА_3 на наказі (листку ознайомлення), вчиненої ним особисто 08 лютого 2013 р., що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 845 від 24 вересня 2014 р. (т. 2 а.с. 30).

При цьому суд обґрунтовано не прийняв до уваги як доказ спростування висновку експерта консультативне дослідження спеціаліста, оскільки цей документ не є допустимим доказом по справі.

Не можна погодитись з посиланнями апелянта на невідповідність вимогам Європейського законодавства та Типовій інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 1242 від 30 листопада 2011 р., обраний відповідачем для ознайомлення позивача з оспорюваним наказом спосіб у вигляді «розсилки», оскільки, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_3 підписався про ознайомлення з наказом на першому екземплярі наказу разом з іншими працівниками, яких він стосувався, а розсилка була здійснена відносно окремих підрозділів підприємства - виконавців положень наказу.

За такого позовні вимоги щодо неправомірності наказу від 08 лютого 2013 р. № 86/1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Між тим, суд, вирішуючи спір, вважав, що підставою відмови у позові щодо оспорювання даного наказу, є пропуск ОСОБА_3 строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Такий висновок суду щодо підстав відмови у позові є помилковим.

Як роз'яснено в абзаці 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 р. «Про судове рішення у цивільних справах», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Тобто, пропуск визначеного законом строку звернення за вирішенням спору у суді може бути підставою для відмови в позові лише за умови доведеності позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги щодо наказу від 08 лютого 2013 р. № 86/1 є недоведеними, саме з таких підстав необхідно відмовити в їх задоволені незважаючи на пропуск ОСОБА_3 встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України строку для звернення до суду за вирішенням трудового спору.

З урахуванням викладеного рішення суду в частині підстав відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу від 08 лютого 2013 р. № 86/1 в силу вимог п. 4 ч. 1 ст. 209 ЦПК України необхідно скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позову у зв'язку з його недоведеністю.

Стосовно позовних вимог про поновлення на роботі, то судом ці вимоги вирішені вірно.

Наказом від 22 січня 2014 р. № 39-к позивача звільнено з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків без поважних причин.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів», за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений за проступок, на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково.

Як встановлено судом, в робочу зміну, яка працювала з 20.00 год. 18 січня 2014 р. до 8.00 год. 19 січня 2014 р. на територію ТОВ «МСП «Ніка-Тера» була подана для вантажних робіт ставка з 10 вагонів з вантажем кукурудзи. У зв'язку з відсутністю сертифікату якості на вантаж, що знаходився у чотирьох вагонах, їх вивантаження не проводилось, інформація щодо відсутності зазначених документів щодо якості зерна була передана наступній зміні, яка приступила до роботи 19 січня 2014 р. з 8.00 год. до 20.00 год., стивідором якої був позивач.

Відповідно до п. 1, п. 3 Порядку видачі сертифіката якості зерна та продуктів його переробки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2009 р. № 848, сертифікат якості - це документ, виданий територіальним органом Держсільгоспінспекції на партію зерна та продуктів його переробки, що завантажені у транспортний засіб, який засвідчує відповідність їх показників якості і безпеки вимогам державних стандартів та інших нормативних документів або експортного контракту і включає інформацію про наявність або генетично модифікованих організмів. Сертифікат якості діє протягом строку перевезення вантажу та розвантажування у пункті призначення.

Порядок приймання вантажу зерна та проведення технологічних операцій в ТОВ «МСП «Ніка-Тера» регулюється Робочою технологічною картою № НК-1 «Зернові, зернобобові, масляні культури і продукти їх переробки», затвердженою наказом № 607 від 29 травня 2012 р. (далі - Робоча технологічна карта), з якою позивач був ознайомлений.

Згідно Робочої технологічної карти (п. 5.10, 5.12, 5.13, 5.15) стивідор має дати розпорядження про вивантаження зерна лише після проведення візировки (відбір зразків вантажу через верхні люки вагонів), дозвіл на яку видає вагар-приймальник, працівником виробничо-технологічної лабораторії та проведення досліджень для встановлення відповідності якості показників вантажу заявленим перевізником у сертифікатах якості та на підставі отриманого після проведення такого дослідження дозволу на вивантаження кожного вагону, який видається стивідорові старшим лаборантом.

В порушення визначеного на підприємстві порядку вивантаження вантажу зернових ОСОБА_3 видав розпорядження на проведення робіт з розвантажування чотирьох вагонів без проведення візирування, лабораторних досліджень якості вантажу та без дозволу старшого лаборанту на вивантаження даних вагонів.

Таким чином ОСОБА_3 було допущено суттєве порушення трудової (технологічної) дисципліни під час виконання трудових обов'язків 19 січня 2014 р., що підтверджується матеріалами службової перевірки, проведеної відповідачем: службовою запискою старшого лаборанта ОСОБА_9, поясненнями ОСОБА_3 та інших працівників, які працювали в той день.

За такого були підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки попереднє дисциплінарне стягнення не втратило юридичної сили.

При цьому ТОВ «МСП «Ніка-Тера» було отримано особисте пояснення ОСОБА_3 та згода профспілкового комітету на його звільнення, а також врахована тяжкість допущеного порушення порядку виконання розвантажувальних робіт та попередня робота позивача, зокрема - проступок, за якій було зменшено наказом № 930 від 19 грудня 2013 р.

З урахуванням викладеного суд вірно вважав, що звільнення позивача відбулося відповідно до вимог трудового законодавства, а тому обґрунтовано відмовив у позові щодо поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Оскільки, як зазначено вище, підстав для визнання наказу про оголошення позивачеві догани № 86/1 від 08 лютого 2013 р. неправомірним немає, і є встановленим факт повторного вчинення позивачем проступку, тому доводи апеляційної скарги про наявність підстав для поновлення на роботі не ґрунтуються на встановлених обставинах спору.

Виходячи з наведеного рішення суду в частині відмови в позові про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є законним і не підлягає скасуванню

Також відсутні підстави для скасування додаткового рішення, оскільки судом у зв'язку з відмовою в позові були розподілено судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 лютого 2015 року в частині вирішення позовних вимог про визнання наказу про застосування дисциплінарного стягнення від 08 лютого 2013 року № 86/1 незаконним та його скасування скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера» про визнання наказу від 08 лютого 2013 року № 86/1 про застосування дисциплінарного стягнення незаконним та його скасування відмовити у зв'язку з його недоведеністю.

В решті рішення суду від 06 лютого 2015 року та додаткове рішення суду від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: