У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2015 Справа №607/6723/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон,

ВСТАНОВИВ:

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон. Подання обгрунтовується тим, що у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2007 року №0 в сумі 564749,08 доларів США, що еквівалентно станом на 16 травня 2013 року 4514039,40 гривень, пені в розмірі 18281 доларів США, що еквівалентно станом на 16 травня 2013 року 146120,02 гривень, та 3441 гривень понесеного судового збору. Залишок боргу становить 4660159,42 гривень. Державним виконавцем перевірено майновий стан боржника, направлено відповідні запити в реєстраційні органи, здійснено арешт майна. Однак, боржник ухиляється від виконання судового рішення. З цих підстав, з метою забезпечення стягнення за виконавчими документами, просить обмежити його у праві виїзду за кордон.

У судовому засіданні представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області подання підтримала із викладених у ньому підстав та просить його задоволити. Суду зазначив, що усі необхідні виконавчі дії щодо виконання судового рішення на даний час проведено.

Представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 у судовому засіданні вважає, що подання не підлягає до задоволення, оскільки виконавцем на даний час проведено опис та арешт майна боржника, накладено арешт на грошові кошти боржника в банку, а тому вина боржника в ухиленні зазначеного судового рішення відсутня.

Дослідивши матеріали подання, суд встановив.

Відповідно до виконавчого листа № 607/16567/13-ц, виданим на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2014 року з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягають стягненню 564749,08 доларів США, що еквівалентно станом на 16 травня 2013 року 4514039,40 гривень, заборгованості за кредитним договором від 20 липня 2007 року №0, пеня в розмірі 18281 доларів США, що еквівалентно станом на 16 травня 2013 року 146120,02 гривень, та 3441 гривень понесеного судового збору.

Зазначений виконавчий лист перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області.

В ході його виконання державним виконавцем проведено ряд виконавчих дій, зокрема направлено запити щодо наявності у боржника рухомого та нерухомого майна, а також рахунків у банках, накладено арешт на майно, оголошено його в розшук, накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться у фінансових установах, неодноразово направлено боржнику вимоги державного виконавця про необхідність виконання за виконавчим документом.

Зокрема, 27 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника.

Згідно з інформацією УДАІ УMBС України в Тернопільській області №13/703 від 02 лютого 2015 року встановлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб, а саме SUZUKI GRAND VITARA, легковий, сірого кольору, 2005 року випуску, ДНЗ В07799АА.

09 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про розшук вищезазначеного транспортного засобу.

Згідно з інформацією Державної податкової служби України № від 29 січня 2015 року встановлено, що у боржника є відкриті рахунки в банківських установах.

09 лютого 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Згідно з інформацією Тернопільського районного госпрозрахункового бюро технічної інвентаризації від 04 лютого 2015 року встановлено, що за боржником була проведена реєстрація права власності цілого незавершеного будівництвом житлового будинку, готовністю 95% по вул. Проектна бічна за № 26 в с. Байківці, Тернопільського району, Тернопільської області.

18 та 31 березня 2015 року державним виконавцем на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією були направлені повідомлення про примусове виконання судового рішення на 25 березня та 06 квітня 2015 року.

15 липня 2015 року державним виконавцем відповідно до акту опису й арешту майна описано і накладено арешт на майно, що належить боржнику, а саме незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 95 відсотків по вул..проектна Бічна №26 в с.Байківці Тернопільського району, земельну ділянку, що знаходиться за адресою% с.Байківці, вул..проектна бачна,26, кадастровий номер :02:001:0248, автомобіль марки «SUZUKI GRAND VITARA», сірого кольору, 2005 року випуску, ДНЗ В07799АА.

Крім цього, державним виконавцем накладено арешт на банківські рахунки боржника, а саме рахунок №9487 в Тернопільському відділенні ПАТ «Укрсоцбанк» на якому обліковуються кошти боржника у розмірі 10 000 гривень.

Таким чином, на даний час державним виконавцем здійснено виконавчі дії щодо опису та арешту майна боржника, яке було виявлено у боржника в процесі присммусового виконання судового рішення.

Суд констатує, що обставин, які б перешкоджали здійсненню виконання виконавчого провадження щодо опису, арешту й реалізації зазначеного майна на даний час відсутні.

Судом на момент розгляду подання не встановлено перешкод з боку боржника для здійснення державним виконавцем виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа, за рахунок коштів боржника, на які накладено арешт, а також рухомого та нерухомого майна, який перебуває у власності боржника.

Відповідно до вимог ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2); якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань (п. 5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На момент розгляду подання державного виконавця, не вбачається ухилення боржника від виконання рішення, відсутні будь-які докази свідомих діянь (дій або бездіяльності) боржника, спрямованих на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього були реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», керуючись ст. ст. 209, 210, п. 24-1 ч. 1 ст. 293, ч. 2 ст. 294, ч. 1 ст. 296, 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_3