У Х В А Л А

іменем україни

28 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Гончара В. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом до ОСОБА_4, у якому просила зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди у здійсненні права спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 у м. Одесі шляхом припинення дій, які порушують її право на введення в експлуатацію надбудови другого поверху, що відображена в технічному паспорті під літ. «А1 », до житлового будинку, що відображений в технічному паспорті літ. «А», та господарської будівлі - гаража, що відображений в технічному паспорті під літ. «К», за адресою: АДРЕСА_1 у м. Одесі, а також визнати за нею право на звернення до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області із заявою про прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна - вищевказаних надбудови другого поверху до житлового будинку та господарської будівлі (гаража) без підпису ОСОБА_4, стягнути судові витрати.

Посилалась на те, що відповідачка відмовляється надати їй згоду на введення в експлуатацію реконструйованого житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 у м. Одесі та перешкоджає їй прийняттю в експлуатацію вказаної надбудови та гаража.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 03 жовтня 2014 року, позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у введенні в експлуатацію надбудови другого поверху, що відображена в технічному паспорті під літ. «А1 », до житлового будинку, що відображений у технічному паспорті під літ. «А», та господарської будівлі - гаража, що відображений у технічному паспорті під літ. «К», за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса.

Визнано за ОСОБА_3 право на звернення до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області із заявою про прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна - надбудови другого поверху, яка відображена в технічному паспорті під літ. «А1 », до житлового будинку, що відображений у технічному паспорті під літ. «А», та господарської будівлі - гаража, що відображений у технічному паспорті під літ. «К», за адресою: АДРЕСА_1, м. Одеса, без підпису співвласника домоволодіння ОСОБА_4

У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що відповідачка безпідставно відмовляється надати згоду позивачці на введення в експлуатацію реконструйованого житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 у м. Одесі шляхом підписання відповідної заяви до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, внаслідок чого порушує право позивачки на реєстрацію декларації про введення в експлуатацію та набуття права власності на вказане майно.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками 73/100 та 27/100 частини житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 у м. Одесі відповідно.

У 1997 році ОСОБА_3 здійснила реконструкцію належної їй на праві власності частини вказаного будинковолодіння, а саме: перебудувала другий поверх будинку, добудувала мансарду та побудувала гараж, що відображений в технічному паспорті під літ. «К».

Обґрунтовуючи підстави позову, ОСОБА_3 посилалась на те, що відповідачка не надає їй згоди на введення в експлуатацію вказаних переобладнань та гаража, внаслідок чого вона не може отримати декларацію про готовність вказаних об'єктів нерухомості до експлуатації.

Частиною 2 статті 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. ст. 386, 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позов, суди, поміж іншим, виходили із того, що в користуванні ОСОБА_4 має знаходитися земельна ділянка площею 150 кв. м, а фактично остання користується земельною ділянкою площею 169,53 кв. м, тому будівництво другого поверху до спірного житлового будинку та побудова гаража літ. «К» на земельній ділянці, яка мала б належати позивачці, а фактично нею користується відповідачка, не впливає та не порушує права її землекористування.

У той же час на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди, не визначившись з характером спірних правовідносин та нормою права, яка їх регулює, не звернули уваги на те, що предметом позову була вимога про зобов'язання не чинити перешкод власністю шляхом надання згоди на введення в експлуатацію новоствореного майна та визнання права на звернення позивачки до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області без підпису відповідачки, увійшли в обговорення питання, яке не було предметом позову, зокрема, про порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований спірний будинок.

Крім того, зазначаючи в рішенні про те, що ОСОБА_4 безпідставно не надає згоди на введення новоствореного ОСОБА_3 об'єкта нерухомості в експлуатацію, суди у той же час не звернули уваги на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази того, що остання зверталася до ОСОБА_4 із відповідним проханням, а та відмовилась надати таку згоду безпідставно.

Разом із тим, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суди не з'ясували, в чому саме полягає порушення прав позивачки відповідачкою, які саме перешкоди в користуванні власністю їй чинить остання та в чому саме вони полягають. З огляду на таке суди не перевірили, чи підлягає захисту право позивачки в обраний нею спосіб.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

В. П. Гончар

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко