Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 415/3671/15-ц
Провадження № 22ц/782/405/15
УХВАЛА

Іменем України

27 липня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів Гаврилюка В.К., Луганської В.М.,

при секретарі: Козубській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Актабанк»

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 15 червня 2015 року

за позовом публічного акціонерного товариства «Актабанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Атлас», ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас-2001», приватного підприємства «Металкомплект-2001», товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотранс 2005», приватного підприємства «Охоронне агентство «Скорпіон-2001» про стягнення заборгованості за кредитом, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року публічне акціонерне товариство «Актабанк» звернулося до суду з позовною заявоюдо товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Атлас», ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас-2001», приватного підприємства «Металкомплект-2001», товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотранс 2005», приватного підприємства «Охоронне агентство «Скорпіон-2001» про стягнення заборгованості за кредитом.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 15 червня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою публічного акціонерного товариства «Актабанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Атлас», ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас-2001», приватного підприємства «Металкомплект-2001», товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотранс 2005», приватного підприємства «Охоронне агентство «Скорпіон-2001» про стягнення заборгованості за кредитом, у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Актабанк» просить ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 15 червня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що враховуючи положення чинного законодавства, а саме статей 15, 16 ЦПК України, статей 1, 12 ГПК України, зміст правовідносин та субєктний склад учасників цих правовідносин, а саме те, що правовідносини між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Керуюча компанія «Атлас», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Атлас-2001», ПП «Металкомплект-2001», ТОВ «Зернотранс 2005», ПП «Охоронне агентство «Скорпіон-2001» виникли в сфері господарювання, із кредитного договору та договорів поруки, що повязані із господарською діяльністю, тому спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватись господарським судом.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він суперечить нормам процесуального права.

Згідно ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно частини другої статті 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, повязаних між собою.

Відповідно до п. 4постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В пункті 15 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України розяснено, що позовні вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову.

В пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2012 року зазначено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У звязку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства) предметний критерій, по-друге, субєктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до п. 1.3постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» № 1 від 24.11.2014 року у разі участі у справі кількох позивачів та відповідачів, одним з яких є фізична особа, господарські суди мають виходити з того, що справа в частині позовних вимог фізичної особи або до фізичної особи, яка не є субєктом підприємницької діяльності, господарському суду не підвідомча. У розгляді відповідних позовних заяв суд має застосувати: у вирішенні питання про порушення провадження у справі положення пункту 1 частини першої статті 62 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК); після порушення провадження у справі пункт 1 частини першої статті 80 названого Кодексу. Водночас це не перешкоджає відповідно до статті 27 ГПК залученню фізичної особи, яка не є субєктом підприємницької діяльності, до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Колегія суддів з урахуванням положень ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України, враховує правову позицію Верховного Суду України за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення із мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка викладена у постанові від 01 липня 2015 року за № 6-745цс15, згідно якої не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Як вбачається із позовної заяви публічне акціонерне товариства «Актабанк» звернулось із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Атлас», ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Атлас-2001», приватного підприємства «Металкомплект-2001», товариства з обмеженою відповідальністю «Зернотранс 2005», приватного підприємства «Охоронне агентство «Скорпіон-2001» в обґрунтування якого зазначило, що 06 червня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір № 01-1372/Г за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти у формі відновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування 250000 доларів США, а позичальник зобовязується повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13% річних та виконати свої зобовязання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

В якості забезпечення виконання зазначеного вище кредитного договору, між позивачем, товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Атлас» та окремо з ОСОБА_2, ОСОБА_3, товариством з обмеженою відповідальністю «Атлас-2001», приватним підприємством «Металкомплект-2001», товариством з обмеженою відповідальністю «Зернотранс 2005», приватним підприємством «Охоронне агентство «Скорпіон-2001» укладено самостійні договори поруки, за умовами яких кожен із поручителів самостійно поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники.

Отже,правовідносини в даній справі виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач публічне акціонерне товариства «Актабанк», юридична особа, звернувся до суду з позовом обєднавши в одне провадження вимоги як до юридичних осіб (позичальника та поручителів), так і фізичних осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 (поручителів).

Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За законом у даному випадку немає так званої обов'язкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися до суду до кожного з боржників окремо. Крім того, предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником за кредитним договором; між кредитором і поручителем за різними договорами поруки.

Оскільки відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, суд відкриває провадження у справі у частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції (між юридичною особою та фізичною особою), і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства (між юридичними особами).

Суд першої інстанції при постановлені ухвали про відмову у відкритті провадження у справі не звернув уваги на те, що між публічним акціонерним товариством «Актабанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Атлас», товариством з обмеженою відповідальністю «Атлас-2001», приватним підприємством «Металкомплект-2001», товариством з обмеженою відповідальністю «Зернотранс 2005», приватним підприємством «Охоронне агентство «Скорпіон-2001» виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором та різними договорами поруки, який підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. А спір між публічним акціонерним товариством «Актабанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за різними договорами поруки підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, достатніх підстав для відмови у відкритті провадження у справі щодо вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3 у суду першої інстанції не було.

Посилання суду першої інстанції в ухвалі на те, що судом у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України враховується правова позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 17.02.2010 року яка є обов'язковою для судів є помилковим, оскільки відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Ухвала від 17.02.2010 року Верховним Судом України була прийнята не за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права у подібних правовідносинах.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для його вирішення, тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, ухвалу суду слід скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Актабанк» задовольнити частково.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 15 червня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції длявирішення питання про можливість відкриття провадження у встановленому законом порядку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: