печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі - Горбатюк І. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину та скасування державної реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

24.06.2014 позивач фірма «Т.М.М.» звернувся до суду з вказаним вище позовом, до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, просить визнати недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України, укладений між відповідачами 28.12.2013 Договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №2396, далі Договір дарування. Також просить застосувати наслідки його недійсності і зобов'язати відповідача ОСОБА_2 повернути у власність відповідачу ОСОБА_1 спірну квартиру та скасувати державну реєстрацію права власності. В обґрунтування підстав позову та порушення своїх інтересів позивач посилається на те, що оспорюваний Договір дарування був укладений з порушенням чинного законодавства, оскільки спірна квартира належала на праві власності чоловіку відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4, а тому відповідач ОСОБА_1 не мала права відчужувати спірну квартиру. Крім того, дана квартира 01.08.2013 арештована в складі майна боржника ОСОБА_4 в ході виконавчого провадження №39145366 Відділом примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м.Києві, де позивач є стягувачем. Позивач посилається на обізнаність відповідача ОСОБА_1 про вказані обставини, які, як вважає позивач, згідно чинного законодавства є перешкодою для укладення оспорюваного Договору і порушують інтереси позивача. /а.с.2-5/

В судовому засіданні з розгляду справи представник позивача Джиоєва Д.В. позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на викладені в позові обставини.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, направила свого представника ОСОБА_6 /а.с.84/, який проти позову заперечив, посилаючись на викладене в письмових запереченнях просив відмовити в задоволенні./а.с.99-114/

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином 15.12.2014 в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила.

Суд, вирішивши можливим розгляд справи у відсутність осіб, що не з'явились, заслухавши пояснення представників сторін, оголосивши, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступне.

На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини, які не заперечуються сторонами.

01.08.2013 постановою державного виконавця у ВП №39145366, стягувач фірма «Т.М.М.» арештоване все майно боржника ОСОБА_4, чоловіка відповідача ОСОБА_1./а.с.15/

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2013, яке набрало законної сили і є чинним, право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 припинено, та визнано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 /а.с.104-112/

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.10.2014 дані про обтяження спірної квартири відсутні./а.с.113/

28.12.2013 між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №2396, далі Договір дарування./а.с.114/

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. 2. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України в редакції, чинний на час укладення оспорюваного Кредитного договору, підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, та обставина, що на момент укладення оспорюваного Договору дарування 28.12.2013 спірна квартира належала на праві власності боржнику позивача ОСОБА_4 і перебувала під обтяженням у ВП №39145366 на користь позивача - стягувача фірма «Т.М.М.», не знайшла свого підтвердження.

За таких обставин, підстави стверджувати про те, що оспорюваним Договором дарування порушено права і законні інтереси позивача як стягувача у ВП №39145366 відсутні.

На наявність інших обставин, які б вказували на порушення прав та законних інтересів позивача оспорюваним Договором дарування позивач не посилався, іншого судом не встановлено.

Таким чином, суд надходить до висновку, що відсутність законних підстав згідно ст.215 ЦК України, ст.3 ЦПК України для звернення позивача до суду з даним позовом про визнання недійсним Договору дарування між відповідачами.

Відтак, позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ч.3 ст.215 ЦК України, ст.ст. 6, 10-11, ст.ст.57-60, ст.88, ст..169, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ст.218, ст.223, ст.ст.292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фірми «Т.М.М.» - товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування, застосування наслідків недійсності правочину та скасування державної реєстрації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя К.О. Москаленко