Рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

20 січня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Кінгольц М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа приватний нотаріус Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 про визначення часток в загальній спільній власності та визнання права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2, звернулися до суду з вказаним позовом, в якому просять постановити судове рішення, яким: визначити рівними, в розмірі 1/3 частини кожного, частки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 на житлову квартиру загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частку житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1; встановити порядок виконання рішення, а саме, після набрання рішенням законної сили, є підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на 2/3 частини та за ОСОБА_2 на 1/3 частину житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, у реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5. За час спільного життя ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 реалізували своє право на приватизацію житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Після відкриття спадщини, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини, однак листом № 146/02-14 від 23.10.2014 року їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло № 819 від 10.06.1993 року на житлову квартиру загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 не було зареєстроване належним чином в БТІ Одеської міської ради. Крім того, не були визначені частки співвласників квартири.

Вказана обставина і стала підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання позивачі не з'явились, до канцелярії суду надали заяви в яких просять суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Представник відповідача, Одеської міської ради, в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи відповідач сповіщався належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви представник відповідача просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до наданого до суду письмово заперечення представник відповідача зазначає про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відсутність правових підстав для їх задоволення.

Третя особа, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надавала.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засідання встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 20.07.2013 року. (а.с. 8)

За час спільного життя ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 реалізували своє право на приватизацію житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № 819 від 10.06.1993 року. (а.с. 10)

Як слідує з свідоцтва про право власності, вказана квартира знаходилась у спільній сумісній власності ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1.

На момент смерті ОСОБА_4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, мешкали також ОСОБА_5 та ОСОБА_1.

У відповідності до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» від 22.12.1995 р. № 20, частка учасника загальної спільної власності визначається при відкритті після нього спадщини при відсутності доказів того, що участь когось з учасників загальної спільної власності в придбанні майна було більшим або меншим, частки визнаються рівними.

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належну йому 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4 залишилися спадкоємці першої черги: жінка - ОСОБА_5, син - ОСОБА_1, син - ОСОБА_2. Спадкоємців інших черг немає.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Заповіт спадкодавцем не складався.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5, які мешкали в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявили про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право власності на спадщину на нерухоме майно.

Після відкриття спадщини, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини, однак листом № 147/02-14 від 23.10.2014 року їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло № 819 від 10.06.1993 р. на житлову квартиру загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 не було зареєстроване належним чином в БТІ Одеської міської ради. Крім того, не були визначені частки власників квартири.

Після смерті ОСОБА_4, право на спадкування належної йому 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, отримали в рівних частках спадкоємці першої черги: жінка - ОСОБА_5 на 1/9 частки, син - ОСОБА_1 на 1/9 частки, син - ОСОБА_2 на 1/9 частки.

Отже, частки у праві власності на квартиру після спадкування розподілилися між спадкоємцями наступним чином: ОСОБА_5 (1/3 частки + 1/9 частки = 4/9 частки), ОСОБА_1 (1/3 частки + 1/9 частки = 4/9 частки), ОСОБА_2 - 1/9 частки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 20.07.2013 року (а.с. 9)

З цих обставин ОСОБА_5 не оформила право власності на належну їй в порядку спадкування 1/9 частку квартири після смерті ОСОБА_4.

На момент смерті ОСОБА_5 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 мешкав ОСОБА_1, який відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї.

Після відкриття спадщини, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини, однак листом № 146/02-14 від 23.10.2014 року їм було відмовлено, у зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на житло № 819 від 10.06.1993 р. на житлову квартиру загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, не було зареєстроване належним чином в БТІ Одеської міської ради. Крім того, не були визначені частки власників квартири.

Таким чином, суд вважає, що після смерті ОСОБА_5, право на спадкування належної їй 4/9 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, отримали в рівних частках спадкоємці першої черги: син - ОСОБА_1 на 2/9 частки, син - ОСОБА_2 на 2/9 частки.

Отже, частки у праві власності на квартиру після спадкування розподілилися між спадкоємцями наступним чином: ОСОБА_1 (4/9 частки + 2/9 частки = 6/9 частки = 2/3 частки), ОСОБА_2 (1/9 частки + 2/9 частки = 3/9 частки = 1/3 частки)

В даний час позивачі не мають змоги отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку з вищеозначених причин.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду Укоаїни «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України , власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України воно не може бути витребуване у нього.

Суду не надано доказів, що свідчили б про існування іншої домовленості між співвласниками щодо розміру часток у спільному майні або рішення суду з цього приводу, ніж та, про яку заявлено в позовній заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Керуючись ст.ст. 328, 330, 355, 368, 392, 1223, 1226, 1267, 1268, 1269, 1278, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради - задовольнити у повному обсязі.

Визначити рівними, в розмірі 1/3 частини кожного, частки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 на житлову квартиру загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частку, з яких на 1/3 частку в порядку спадкування за законом, житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Встановити порядок виконання рішення, а саме: це рішення, після набрання ним законної сили, є підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на 2/3 частини та за ОСОБА_2 на 1/3 частину житлової квартири загальною площею 84,8 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1, у реєстраційній службі Одеського міського управління юстиції Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя