Номер провадження: 22-ц/785/6024/15
Головуючий у першій інстанції Бобровська І. В.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Процик М.В., Ступакова О.А.,

за участю секретаря - Решетник М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 168 000 грн. та збитків у розмірі 16 860 грн. на підставі ст. ст. 1212, 1166 ЦК України.

Позивачка посилалася на те, що у серпні 2010 року з відповідачкою уклала договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Сторони погодили всі істотні умови договору купівлі-продажу будинку: ціну в 15 тис. доларів США, строк та порядок розрахунків, а саме передбачався повний розрахунок з відповідачкою за будинок частинами до кінця грудня 2010 року. На той же термін сторони домовились нотаріально укласти договір купівлі-продажу житлового будинку.

На виконання зазначеного договору позивачка передала відповідачці 7 000 доларів США у 2010 році.

У вересні 2010 року позивачка зі своєю сім'єю переїхали до вищевказаного житлового будинку.

Однак, на початку грудня 2010 року відповідачка відмовилась від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку і заявила, що взагалі не буде позивачці продавати цей будинок.

Також, у грудні 2010 року відповідачка відключила будинок від електро- та газопостачання, що змусило позивачку купувати прилади та витратні матеріали для автономного освітлення та обігріву помешкання, що підтверджується відповідними касовими чеками на загальну суму 16860,59 грн.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.03.2013 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих грошових коштів, стягнення збитків та моральної шкоди був задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_3 аванс у розмірі 55 860 грн. на витрати на ІТЗ судового процесу, в задоволенні інших вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.02.2014 року рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15.03.2013 року в частині стягнення з ОСОБА_3 безпідставно набутих грошових коштів - залишено без змін.

Оскільки рішення суду до теперішнього часу не виконано, змінився курс гривні на день подачі позову до суду та 7000 доларів США еквівалентно 168000 грн., позивачка просила стягнути на її користь з відповідачки безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 168 000 грн. та завдані збитки у сумі 16 860 грн.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.04.2015 року відкрито провадження у справі в частині вимоги про повернення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 168 000 грн., а в частині вимоги про відшкодування завданих збитків у сумі 16 860 грн. - відмовлено у відкритті, оскільки вказана вимога вже розглянута судом і рішення суду за цією вимогою набрало чинності.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 168 000 грн. відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи /потерпілого/ без достатньої правової підстави /безпідставно набуте майно/ зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на підставі ст. 570 ЦК України аванс у розмірі 55 860 грн. та судові витрати. В задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 збитків у розмірі 16 860,59 грн. відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18.02.2014 року залишено без змін рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 березня 2013 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 / а.с. 7-15/.

ОСОБА_2 посилається на те, що рішенням Роздільянського районного суду Одеської області від 15 березня 2013 року на її користь стягнута сума авансу у розмірі 55860 грн. за курсом долара, який діяв на час ухвалення рішення, та на той час це було 7 тисяч доларів США.

Однак, тепер значно змінився курс долара, тому 7 тисяч доларів США тепер не дорівнює 55 860 грн.

Позивачка по даній справі просила стягнути з відповідачки суму 168 000 грн., як авансу сплаченого нею відповідачці за договором купівлі-продажу будинку у 2010 році по курсу долара на час її звернення до суду, тобто на березень 2015 року, оскільки відповідачка продовжує користуватися безпідставно її грошовими коштами.

Посилання апеляційної скарги, що рішення суду про стягнення з відповідачки авансу не виконано, тому вона просила стягнути з відповідачки цей аванс вже у розмірі 168 000 грн., що відповідає курсу гривні до долара США на 2015 рік, на підставі ст. 1212 ЦК України в зв»язку зі зміною курсу гривні з 2010 року, не може бути підставою для скасування рішення суду.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність боржника за порушення грошового зобов»язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачкою заявлено позов на підставі ст. 1212 ЦК України, а не на підставі норм закону, які передбачають відповідальність за порушення грошового зобов»язання.

Доводи апеляційної скарги про стягнення збитків у розмірі 16860 грн. задоволенню не підлягають, оскільки рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 15 березня 2013 року, яке набрало чинності, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з відповідачки збитків у розмірі 16860 грн. / ч. 3 ст. 61 ЦПК України/. Провадження по даній справі відкрито тільки за позовом ОСОБА_2 про стягнення 168 000 грн., який і був предметом розгляду в суді першої інстанції.

Посилання апеляційної скарги на те, що відмовою в задоволенні вказаних позовних вимог обмежуються її права на судовий захист порушеного права, є безпідставними.

Позивачка не позбавлена права на звернення до суду на свій розсуд з вимогами стягнення понесених витрат в зв»язку з невиконанням грошового зобов»язання з інших підстав.

Справа розглянута судом відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 14 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді М.В. Процик

О.А. Ступаков