Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Максимчук З.М., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання - Шептицької С.,

з участю представника позивача- Захожого Т.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Рівненського міського суду від 17 листопада 2014 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 17 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене з порушенням закону, за неповного з'ясування обставин справи недоведеністю фактів, які суд вважав встановленими, ТзОВ «Кредитні ініціативи» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на порушення норм процесуального права у зв'язку з розглядом справи у першому ж судовому засіданні при наявності заяви позивача про відкладення розгляду, тим самим позбавлення останнього права на надати пояснення, висловити свою позицію та надати документи, у достовірності яких у суду виник сумнів. Зазначає, що місцевий суд не звернув уваги на те, що позичальник не виконував умов кредитного договору ні перед первинним кредитором, ні перед новим, а відтак відмова у задоволенні позову є передчасною. Стверджує, що неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов'язання у повному обсязі, не є підставою для звільнення його від такого виконання взагалі та посилається на відповідну практику судів вищих інстанцій. Заперечує посилання суду на відсутність генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій як на підставу відмови в позові та вказує, що заборгованість, право вимоги якої перейшло до ТзОВ «Кредитні ініціативи» за договором факторингу, не є валютною операцією, яка потребує генеральної або індивідуальної ліцензії в розумінні Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.2013р.. Доводить, що подача позивачем ксерокопій документів, які підтверджують право вимоги, є належним доказом обґрунтованості вимог, а тому відмова в позові у зв'язку з ненаданням оригіналів цих документів є незаконною.З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/14478/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Куцоконь Ю.П.

Провадження № 22-ц 787/119/2015 Доповідач - Ковальчук Н.М.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив

з того, що позивач не навів належних та достатніх доказів, які підтверджували б перехід до нього права вимоги за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, останньому не були надані докази про наявність нового крадитора, а відтак, ТзОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до відповідача про кредитного боргу не набуло.

Окрім цього, суд першої інстанції свої висновки про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором грунтував на тому, що у ТзОВ «Кредитні ініціативи» відсутня ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями в доларах США.

З такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 1703/0808/45-032, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 67400 доларів США на строк до 08 серпня 2038 року включно зі сплатою відсотків у розмірі 12,5% річних з метою купівлі квартири АДРЕСА_1(далі Договір).

Зазначеним кредитним договором, а саме п. 3.1. було передбачено обов'язок ОСОБА_2 здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом, нарахованих відповідно до п.3.2. Договору, шляхом здійснення фінансових платежів (ануїтетних платежів) у сумі 719,33 долари США десятого числа кожного місяця.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за кредитними Договором станом на 6 серпня 2014 року загальна сума заборгованості в гривневому еквіваленті складає 1 675 900 гривень 17 копійок, з якої: 832015 гривень 85 копійок борг за кредитом; 627230 гривень 52 копійки борг по відсотках за користування кредитом; 216653 гривні 80 копійок пені за порушення виконання грошових зобов»язань.

Поданий позивачем до матеріалів справи розрахунок заборгованості по кредиту відповідач жодними доказами не спростував.

Згідно договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу є правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», та договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи» до останнього перейшло право вимоги за кредитним Договором № 1703/0808/45-032 від 08 серпня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо неподання ТзОВ «Кредитні ініціативи» належних та допустимих доказів, які підтверджували б перехід до позивача прав вимоги за кредитним договором від 08.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 № 1703/0808/45-032.

Позивачем надано суду ксерокопії акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей Божників за Договором про надання факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, акту прийому-передачі в електронному вигляді за Договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Заборгованості Боржників в електронному вигляді за Договором факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року, укладених між ПАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Також до позову додано ксерокопію документу «Реєстр заборгованостей боржників та купівельна ціна додаток 1Б» за договором факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТзОВ «Кредитні ініціативи», та підписаний аналітиком ТзОВ «Кредитні ініціативи» розрахунок заборгованості за кредитним договором № 1703/0808/45-032 від 08 серпня 2008 року у валюті договору (долар США).

За положеннями ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості або обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Згідно ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи: роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим законом.

Прийшовши до висновку, що подані до позовної заяви копії документів не обгрунтовують належним чином заявлені вимоги, суд першої інстанції не зобов»язав сторону подати до суду оригінали документів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступленням права вимоги).

Оформлюючи відступлення права вимоги (ст. ст. 513, 514, 516, 517, 651, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тож, на думку колегії суддів, до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти зобов'язання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що основне зобов'язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконуються і має місце прострочення. Судом достовірно встановлено, що відповідачем допущено порушення графіку погашення кредиту, в зв»язку з чим, у кредитора виникло право вимагати дострокового повернення всієї суми кредитніх коштів.

На думку колегії суддів, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між банком та фактором було укладено договір відступлення права вимоги, а тому, суд першої інстанціїї дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Зважаючи на те, що при вирішенні спору припущені помилки в застосуванні норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання про задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове про задоволення позову і у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України на ОСОБА_2 покласти судові витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 17 листопада 2014 року скасувати.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованість за кредитом в сумі 1 675 900 (один мільйон шістьсот сімдесят п»ять тисяч дев»ятсот) гривень 17 копійок яка складається:

· 832015( вісімсот тридцять дві тисячі п»ятнадцять) гривень 85 копійок борг за кредитом;

· 627230 (шістьсот двадцять сім тисяч двісті тридцять) гривень 52 копійки борг по відсотках за користування кредитом;

· 216653 (двісті шістнадцять тисяч шістьсот п»ятдесят три) гривні 80 копійок пені за порушення виконання грошових зобов»язань.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" судові витрати в сумі 5 482 (п»ять тисяч чотириста вісімдесят дві) гривні.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Максимчук З.М.

підпис Рожин Ю.М.

Згідно:Суддя-доповідач Ковальчук Н.М.