АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1533/15 Головуючий 1 інст.: Костроба Ю.Ю.
Справа №1212/3248/2012 Доповідач: Кіпенко І.С. Категорія: сімейні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Кіпенка І.С.,

суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 24 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом та просив визнати його батьківство щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити місце проживання дитини з ним відібравши її у ОСОБА_1, внести зміни у свідоцтво про народження: в графі батько зазначити - ОСОБА_2; в графі ПІБ Дитини - ОСОБА_4, піддати рішення негайному виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що матір'ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Відносини між подружжям ОСОБА_5 мали формальний характер. У березні 2012 року мати ОСОБА_5 повідомила йому, що зі слів померлої ОСОБА_5, ОСОБА_3 є його донькою. ОСОБА_1 добровільно його батьківства визнавати не бажає.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 24 вересня 2013 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Встановлено місце проживання ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_2 Зобов'язано відділ РАЦС Кремінського управління юстиції у Луганській області внести зміни до актового запису №173 від 23 вересня 2010 року про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказавши у графі батько ОСОБА_2, у графі ПІБ дитини - ОСОБА_4. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на загальну суму 650,57 грн.

Вказане рішення неодноразово переглядалося в апеляційному та касаційному порядку, останнім рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції було скасовано. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 грудня 2014 року рішення апеляційного суду Харківської області від 14 жовтня 2014 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права і ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Як вбачається з матеріалів справи сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, проте, в судове засідання сторони не з'явились.

Колегія суддів визнала неявку ОСОБА_1 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, в попередні судові засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 також не з'являвся.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази та дана їм належна оцінка та згідно встановленого ухвалено рішення, яке відповідає вимогам ст.213 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька може бути встановлено за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані у встановленому законом порядку, як це передбачено ч.2 ст.128 СК України.

Як встановлено судовим розглядом суду першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно копії свідоцтва НОМЕР_1 про народження ОСОБА_3, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком дитини зазначено - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_5 (а.с.22).

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.25) ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 06 березня 2013 року по вказаній цивільній справі було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої та відібрання біологічних зразків доручено Київському міському бюро судово-медичних експертиз (а.с.77).

З вказаною ухвалою про призначення судово-генетичної експертизи ОСОБА_1 був категорично не згоден та, оскаржував її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 24 квітня 2013 року ухвалу суду першої інстанції від 06 березня 2013 року залишено без змін (а.с.96).

Згідно копії листа (а.с.105) від 25.06.2013 року Кремінський районний суд Луганської області повідомляв ОСОБА_1 про необхідність прибути 19.07.2013 року до установи Київського міського бюро судово-медичних експертиз для відбору зразків згідно ухвали суду.

Згідно поштового повідомлення (а.с.112) ОСОБА_1 лист суду отримав.

Згідно довідки №11/1791 від 19.07.2013 року, яка міститься в матеріалах справи на а.с.107, ОСОБА_2 прибув до Київського міського бюро судово-медичних експертиз на відбір зразків крові для проведення судово-медичної генетично-ідентифікаційної експертизи.

Згідно довідки №11/1894 від 05.08.2013 року, яка міститься в матеріалах справи на а.с.115, ОСОБА_1 з ОСОБА_3 до Київського міського бюро судово-медичних експертиз на відбір зразків крові не з'явилися.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, при цьому апеляційний суд враховує, що призначаючи судово - генетичну експертизу, суд визнав її необхідність, проте вона не була проведена у зв'язку з тим, що відповідач не погоджувався на її проведення, оскаржував призначення такої експертизи і не з'явився до експертної установи. Неявка відповідача ОСОБА_1 до судово-медичної установи для проведення експертизи, свідчить про його злісне небажання встановити істину у справі, та про наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у відповідності до якої, суд може встановити факт, для з'ясування якого експертиза було призначена.

Згідно копії індивідуальної карти вагітності та породіллі №43, яка затверджена згідно з Наказом МОЗ України за № 302 (а.с.121), ультразвукового дослідження (а.с. 122), пологи ОСОБА_5 відбулися ІНФОРМАЦІЯ_1, в строк 40 тижнів, таким чином початок вагітності припадає на першу половину грудня 2009 року.

В судовому засідання суду першої інстанції відповідачем ОСОБА_1 було надано пояснення, що з середини жовтня 2009 року по січень 2010 року він знаходився за межами Луганської області, тому що виїжджав на роботу.

Свідком ОСОБА_6, яка була допитана в судовому засіданні суду першої інстанції, було підтверджено факт відсутності відповідача ОСОБА_1 з середини жовтня 2009 року по січень 2010 року, та наявність близьких стосунків між ОСОБА_5 та позивачем, саме в цей період.

Тобто, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зачаття дитини ОСОБА_3, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до першої декади грудня 2009 року, тобто в період часу коли померла ОСОБА_5 мала відносини з позивачем.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ст. 27 ЦПК України надає право особам, які беруть участь у справі, та зобов'язує їх подавати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень.

З врахуванням наведеного судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели або могли привести до неправильного вирішення справи, оскільки рішення судом першої інстанції постановлено відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 24 вересня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -