АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/228/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 642/7372/14-ц Лазарєв А.В.
Категорія: сімейні Доповідач -Гальянова І.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого-судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Зазулинської Т.П.,

Костенко Т.М.,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИЛА:

27 серпня 2014 року позивач звернулась у суд з позовом в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 року в розмірі 33% з усіх видів заробітку відповідача , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 29 квітня 2006 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, у якому народились зазначені вище діти.

Як на підставу стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей позивач зазначає, що відповідач пішов із сім»ї , проживає окремо, діти проживають з нею, а відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надає ( а.с.1-2).

21 жовтня 2014 року позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь на утримання обох малолітніх дітей аліменти в розмірі 4000 грн. ( а.с.27).

Свої уточненні вимоги обгрунтовує тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вона прикладає зусиль для їх забезпечення, даних про заробітну плату відповідача вона не має, така заробітна плата має нерегулярний характер.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача уточненні позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги позивача визнав частково. Свої заперечення щодо визначеного позивачем розміру таких аліментів, обгрунтовував тим, що відповідач є безробітним, перебуває на обліку в Харківському міському центрі зайнятості та може сплачувати аліменти на двох дітей у розмірі 500 грн. щомісячно.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 24 жовтня 2014 року позовні вимоги позивача задоволені частково. Суд стягнув з відповідача на її користь на двох малолітніх дітей аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно,з обов»язковою індексацією відповідно до закону, починаючи з 27 серпня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття та вирішив питання щодо розподілу судових витрат у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити вказане рішення в частині визначеного судом розміру таких аліментів, скасувати рішення та в цій частині ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивача на утримання малолітніх дітей 1/3 частину від усіх видів доходів , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам та зазначає, що при ухваленні рішення суд не врахував ту обставину, що він є безробітнім, а позивачем не надано доказів, що він має спроможність сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в такому розмірі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку,що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Сторонами не оспорюється право позивача на отримання від відповідача аліментів на утримання малолітніх дітей, періодичність їх сплати та час, з якого за рішенням суду вони присуджені на дитину.

Задовольняючи частково вимоги позивача та визначаючи розмір аліментів на утримання двох дітей в розмірі 2000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має можливість надавати таку допомогу.

Однак погодитись з таким висновком суду не можна.

Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Як свідчать матеріали справи та вказану обставину відповідач не заперечує, малолітні діти сторін проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні.

Матеріали справи також свідчать про те, що відповідач не працює та знаходиться на обліку як безробітний в Харківському міському центрі зайнятості ( а.с.25).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач пояснив, що офіційно не працює, має нерегулярні заробітки, у зв»язку з чим, має можливість надавати матеріальну допомогу дітям в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Вказані обставини справи свідчать про нерегулярний, мінливий дохід відповідача, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 184 СК України, є підставою для визначення розміру стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на двох малолітній дітей у твердій грошовій сумі.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В ч.1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Між тим, доказів, які б свідчили, що дохід відповідача дає йому можливість надавати матеріальну допомогу малолітнім дітям в розмірі 2000 грн. щомісячно, матеріали справи не містять, тоді як в судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач не заперечує сплачувати такі аліменти в розмірі 1000 грн. на двох дітей.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає зміні як таке, що ухвалено судом першої інстанції з порушенням вказаних норм процесуального права, при невідповідності висновків суду обставинам справи та наявним у справі доказам (пункти 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України) та зменшенню розміру стягнутих з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох малолітніх дітей до 500 грн. на кожну дитину.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 317, 319, 218 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити рішення Ленінського районного суду м Харкова від 24 жовтня 2014 року та зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 500 грн. на кожну дитину.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий, суддя:

Судді :