Єдиний унікальний номер: 448/629/15-ц
Провадження № 2/448/261/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07.09.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Стецика Я.Є.,

при секретарі - Тхір О.Т.,

з участю позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Годинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубара Олександра Степанівна, Реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції Львівської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

26.06.2015р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_3. Після смерті останньої відкрилася спадщина за заповітом на усе майно, яке їй належало: житловий будинок, господарські будівлі, огорожу, колодязь, які знаходяться в АДРЕСА_1.

Вказує, що вона (позивачка), згідно заповіту, є єдиною спадкоємицею спадкового майна, після смерті бабусі. Стверджує, що у відповідності до ст.1268 ЦК України прийняла спадщину, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Зазначає, що в червні 2015р. звернулась із заявою про прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на це спадкове майно, так як бабуся не встигла за життя виготовити право власності на житловий будинок.

З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння.

В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок з урахуванням площі самовільно здійсненої прибудови до будинку, покликаючись на те, що така прибудова відповідає будівельним нормам і правилам та не порушує права та інтереси інших осіб.

Представник відповідача - Годинівської сільської ради Мостиського району в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності.

Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубара Олександра Степанівна в судове засідання не з'явилася, однак подала суду копію спадкової справи за №02/2015, заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_3, а також Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №40864392 від 07.07.2015року.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій зазначив, що вирішення спору покладає на розсуд суду та просить розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи - Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області був своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, однак в суд не з'явився і не повідомив про причину своєї неявки, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 05.12.1995року.

Згідно даних технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого КП «Мостиське РБТІ» станом на 08.06.2015 року, копія якого міститься в матеріалах справи, вищезазначений будинок був збудований у 1975 році та є одноповерховим. Загальна площа приміщень складає 92,1 кв.м., в тому числі житлова - 50,8 кв.м., допоміжна - 41,3 кв.м. Будинок складається з 3-х кімнат, площею 17,1 кв.м, 17,5 кв.м та 16,2 кв.м., а також веранди площею 9,5 кв.м., котельні площею 4,4 кв.м., коридору площею 4,8 кв.м., санвузла площею 5,1 кв.м., коридору площею 7,7 кв.м. та кухні площею 9,8 кв.м.

Із даного технічного паспорта також видно, що ОСОБА_3 було самовільно збудовано прибудову до зазначеного житлового будинку площею 4,4 кв.м. (котельня), що позначена в цьому технічному паспорті позначкою «а1».

14.12.2014 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3

До маси спадкового майна, що належало спадкодавцеві, входить вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, проте право власності на дане майно, в тому числі з врахуванням самовільно здійсненої прибудови до будинку, належним чином за спадкодавцем ОСОБА_3 за життя не оформлено, правовстановлюючі документи на таке відсутні.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №02/2015, заведеної приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубарою О.С., за життя спадкодавець ОСОБА_3 склала заповіт від 27.10.2014 року, яким усе своє майно заповіла внучці ОСОБА_1, позивачці у справі, яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від неї. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 та які претендують на таку, не має.

12.01.2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, про що її повідомлено листом приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубари О.С. №132/02-14 від 15.06.2015 року та роз'яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки та наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про право особистої власності на спірний житловий будинок від 05.12.1995року; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3; копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1; копією заповіту ОСОБА_3 від 27.10.2014року; копією довідки, виданої виконавчим комітетом Годинівської сільської ради №950 від 09.12.2014року; копією довідки КП «Мостиське РБТІ» №1914 від 09.06.2015року; копією паспорта громадянина України ОСОБА_1; копією листа приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубари О.С. №132/02-14 від 15.06.2015 року; копією спадкової справи за №02/2015, заведеної після смерті спадкодавця ОСОБА_3; Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №40864392 від 07.07.2015року; копією інвентаризаційної справи №214 КП «Мостиське РБТІ» на будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спадкове майно не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, то це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування за законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа, як зазначено у ст.15 ЦК України, має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на наведене та враховуючи те, що спадкодавець ОСОБА_3 на час своєї смерті була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, а позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом зазначеного майна та прийняла спадщину після смерті бабці, інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині та які претендують на таку, немає, суд приходить до висновку, що право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачки, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на спірне спадкове майно.

Як встановлено в судовому засіданні, до вищевказаного житлового будинку здійснено самовільно прибудову площею 4,4 кв.м. (котельня), що позначена в технічному паспорті позначкою «а1». Із цього ж технічного паспорта вбачається, що прибудова здійснена в межах земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку, прав чи інтересів суміжних землекористувачів не порушує. Площа забудови - 7,4 кв.м.

Відповідно до роз'яснень, що зазначені у п. 6 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

За змістом зазначених роз'яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Це узгоджується із частинами 3, 5 ст. 376 ЦК і нормами про поняття спадкування та склад спадщини (статті 1216, 1218 ЦК).

Згідно ч.ч.1,2 ст.375 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Частиною 5 статті 376 ЦК України передбачено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Беручи до уваги вищенаведене, та те, що самочинне будівництво зазначеної прибудови було здійснено на земельній ділянці, наданій для будівництва житлового будинку та господарських споруд, а також з огляду на те, що в ході розгляду справи не встановлено будь-яких порушень будівельних і технічних норм та правил при здійсненні такого самочинного будівництва чи порушення прав та інтересів інших осіб, суд не вбачає перешкод для визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок із врахуванням самовільно збудованої прибудови площею 4,4 кв.м. (котельня), що позначена в технічному паспорті позначкою «а1».

Враховуючи думку сторін, понесені позивачкою судові витрати, як вважає суд, слід залишити за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 376, 1216, 1218, 1223, 1268-1270, 1297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", Постановою Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, з урахуванням самовільно збудованої прибудови площею 4,4 кв.м. (котельня), що позначена в технічному паспорті позначкою «а1».

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя (підпис) Я.Є. Стецик

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є.Стецик

Рішення набрало законної сили:

«__»__________________20__ р.

Суддя Я.Є. Стецик