АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/9795/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Маринченко М.М.
справа №756/2833/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Задорожному А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини,-

УСТАНОВИЛА:

03 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 30% від заробітку щомісячно на кожну дитину та аліменти в розмірі 30% від заробітку на утримання дружини до досягнення дітьми трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають малолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони припинили сумісне проживання та відповідач перестав надавати допомогу на утримання дітей, у зв»язку із чим весь тягар по утриманню позивач несе самостійно.

Також позивач просить стягнути аліменти на своє утримання.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 16 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти па утримання дочки ОСОБА_6, сина ОСОБА_5, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 03 березня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 03 березня 2015 року і до досягнення дітьми віку трьох років. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог, стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/4 частини заробітку, на утримання дружини 1/10 частини заробітку.

В апеляційній скарзі посилається на те, що має боргові зобов»язання з повернення суми позики, проте судом такі обставини необґрунтовано відхилено. Також зазначає, що навчається на платній основі.

З урахуванням наведеного зазначає про незадовільний майновий стан та неможливість сплачувати аліменти на утримання дружини в присудженому судом розмірі.

Щодо аліментів на утримання дітей зазначає про однаковий обов»язок батьків утримувати своїх дітей; вказує, що позивач отримує матеріальну допомогу по догляду за дітьми в сумі 1800 грн., середня заробітна плата позивача складає близько 9000 грн. та вона перебуває у частково оплачуваній відпустці.

З огляду на викладене згоден на сплату аліментів на утримання дітей в розмірі 3000 грн.

В судовому засіданні відповідач та його представник доводи апеляційної скарги підтримали.

Позивач та її представник заперечувати проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що сторони з 30 жовтня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. На час провадження по цій справі розглядається справа про розірвання шлюбу.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - дочку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_5, які народилися 14 листопада 2013 року. Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо з травня 2014 року.

Позивач з травня 2013 року працює за строковим трудовим договором на посаді касира в ПАТ «ІНГ ВАНК Україна», на період перебування основного працівника у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, але з 06 березня 2014 року по 14 листопада 2016 року перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьох років. За період роботи позивача нарахована їй заробітна плата становила від 8000 до 10000 гри. на місяць. Також позивач отримує державну допомогу на дітей до досягнення ними трьох років, яка становить 1800 грн. на місяць.

Відповідач працює завідувачем складу у ТОВ «Егзагон» з 09 жовтня 2009 року по теперішній час, його заробітна плата становить від 14000 - 15000 грн. на місяць. В грудці 2014 року нараховано заробітну плату у розмірі 21810 грн., у лютому 2015 року 27900 грн., без вирахування податків.

Відповідно до медичного висновку від 11 березня 2015 року щодо стану здоров'я малолітнього ОСОБА_5, дитині встановлений діагноз агонічний дерматит, у зв'язку з яким дитина, крім медикаментозного лікування, потребує індивідуального режиму харчування, придбання гіппоалергійних продуктів, безглютеновнх каш, безлактозного молока.

З наданих позивачем квитанцій суд установив, що відповідач з липня 2014 року перераховував на рахунок позивача грошові кошти на утримання дітей, проте виплати припинив у березні 2015 року, оскільки між сторонами, зі слів відповідача, виник спір щодо спілкування з дітьми та приймання участі у їх вихованні.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з установленого законом обов»язку батька брати участь в утриманні дітей та обов»язку утримувати дружини, з якою проживають діти.

З такими висновками колегія суддів погоджується. Оскільки вони відповідають вимогам закону та ґрунтуються на досліджених у справі доказах.

Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України.

За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При вирішенні спору судом першої інстанції повно та всебічно з»ясовано обставини справи, надана вірна оцінка дослідженим доказам, а висновки суду відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про наявність боргових зобов»язань відхиляються колегією суддів, оскільки судом першої інстанції ця обставина досліджена і зроблено обґрунтовані висновки.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей та на утримання дружини судом першої інстанції враховано матеріальне становище як платника аліментів, так і стягувача, та визначений судом розмір повністю відповідає засадам ст.182 СК України, що доводами апеляційної скарги не спростовується.

Доказів на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, матеріали справи не містять, а визначений судом розмір є обґрунтованим.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов