Справа № 6-89/2008
Провадження № 22-ц/779/177/2015
Головуючий у 1 інстанції Попович С.С.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:
головуючого Меленко О.Є.,

суддів Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за поданням головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції в Івано-Франківській області Гундяка Т.Д. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2008 року,-

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2008 року задоволено подання головного державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції в Івано-Франківській області Гундяка Т.Д. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника-громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання ним зобов`язань по сплаті боргу згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 04.04.2006 року.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що п.2 ч.1 ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду громадян з України і в`їзду в Україну громадян України» не передбачено обмеження у виїзді боржника, якщо його зобов`язання перед кредитором (стягувачем) забезпечені заставою.

В даному випадку, кредитні зобов`язання які були предметом спору, і з приводу яких Івано-Франківським міським судом 04.04.2006 року ухвалено рішення, а в подальшому відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду, були забезпечені заставою майна, належного позичальнику за кредитною угодою ПВКП «Техінвестсервіс».

Крім того, апелянт вважає,що застосування ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду громадян з України і в`їзду в Україну громадян України» для обмеження виїзду боржника за межі України є неприпустимим, оскільки нею лише передбачено обмеження у видачі закордонного паспорту, а не обмеження в переміщенні особи.

З цих підстав оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, апелянт просив скасувати.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представники ВДВС, ПАТ «Укрінбанк», будучи належно повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», зокрема, передбачено: громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань. Громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань. При цьому паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, передбачених пунктами 1 - 9 частини першої цієї статті, або в разі використання паспорта для вчинення злочину, або виявлення у ньому підробки, а також у випадках припинення громадянства України. Тимчасове затримання або вилучення паспорта у таких випадках здійснюється судом, органами прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Державної прикордонної служби України, військовими комісаріатами та консульською службою України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2006 року державним виконавцем ДВС у м. Івано-Франківську відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-858 виданого 15.06.2006 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрінбанк» в особі Івано-Франківської філії, як з поручителя в погашення боргу по кредитній угоді від 20.02.2002 року - 321 322, 95 грн. та державного мита по справі.

У зв`язку з ухиленням боржника від виконання вищенаведеного листа, державний виконавець звернувся в суд з відповідним поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції, на підставі наявних матеріалів справи, та поданих доказів, прийшов до висновку, що обмеження виїзду ОСОБА_1 за межі України попередить уникнення ним примусового виконання судового рішення.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області, виходячи з наступного.

Порядок здійснення права громадянами України на виїзд з України і в`їзд в Україну, оформлення документів для зарубіжних поїздок регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Випадки тимчасових обмежень права громадян України на виїзд за кордон та підстави для застосування таких обмежень визначені в статті 6 цього Закону, у тому числі, якщо громадянин ухиляється від виконання зобов`язань покладених судовим рішенням.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» , зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, представник ДВС вказував на те, що боржник навмисне ухиляється від виконання зобов`язань за судовим рішенням.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Із змісту подання та матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було здійснено запити у відповідні реєструючи органи м. Івано-Франківська, щодо надання інформації про наявність майна, належного боржнику ОСОБА_1 ; здійснювались виходи за адресою реєстрації, та місця фактичного проживання боржника; здійснювався примусовий привід ОСОБА_1 до підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ в Івано-Франківській області. Кім того, за вказаними вчиненими діями державним виконавцем складались відповідні акти, що свідчать про ухилення боржника від добровільного виконання рішення суду.

Факт ухилення свого довірителя від виконання рішення суду підтвердив в суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

За таких обставин, зважаючи на повноту вчинення виконавчих дій, наявність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про підставність заявленого головним державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції в Івано-Франківській області подання про тимчасове обмеження боржника у виїзді за межі України.

Що стосується посилання апелянта на ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду громадян з України і в`їзду в Україну громадян України», то такі не приймаються судом до уваги, оскільки стосуються одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь. Так, назвою самої норми (ст. 6), законодавець визначив випадки у яких громадянину може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. При цьому посилання апелянта на наявність майна, що передано кредитору у заставу також не заслуговують на увагу, оскільки за матеріалами справи майно у заставу банку передавалося ПВКП «Техінвестсервіс» і ОСОБА_1 воно не належить.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а підстави для її скасування відсутні..

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 08 грудня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко
Судді В.А. Девляшевський
А.Ю. Малєєв