Справа № 303/5901/14-ц, 2/303/39/15
Номер ряд. стат. звіту - 26
31 січня 2015 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі одноособово:
головуючого-судді Іваницького Р.С.
при секретарі Чудіній В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мукачево цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації про виселення, -
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та стягнення судових витрат.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій просить про проведення розгляду справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 30).
Відповідач ОСОБА_1, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи відповідно до ст. 74 ч.5
абз. 3, 4 ЦПК України (а.с.23, 47, 61, 73, 75 ).
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи відповідно до ст. 74 ч.5
абз. 3, 4 ЦПК України (а.с.23, 32, 46, 70, 72 ).
Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги стосовно виселення відповідачів не підтримує (а.с.62, 80 ).
Відповідно до заяви представника позивача, його згоди та за ухвалою суду проведено заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст. 158 ч.2, 224, 225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів згідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України.
В судовому засіданні за матеріалами справи встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 березня 2010 року, яке набуло законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №MKZ0GA00000045 від 30.10.2007 року, звернуто стягнення на домоволодіння, а саме житловий будинок загальною площею 51.5 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки (на підставі договору іпотеки №MKZ0GA00000045 від 30.10.2007 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Приватбанку всіх повноважень необхідних для здійснення продажу (а.с.10, 11). Станом на 12.05.2014 року за адресою зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.12). 23.06.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звертався з письмовою вимогу про добровільне виселення з домоволодіння (а.с. 13-15).
Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу.
Згідно з приписами ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Частиною першою ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу України передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Чинним законодавством України (частини друга та четверта ст. 40 Закону України «Про іпотеку») встановлено певний порядок дій банку після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення. Зокрема, всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або нежитлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено і частиною третьою ст. 109 Житлового кодексу України.
Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне, відповідно до ч.4 ст.9, ст.109 ЖК України, ст.40 Закону України «Про іпотеку», ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
Фактичні дані щодо одержання вимоги про виселення від 23.06.2014 року відповідачами не спростовано, а тому суд приходить до висновку, що за відсутності досягнення згоди між сторонами іншого строку, а ніж місячний, для добровільного звільнення житлового будинку, відповідач зобов'язаний був звільнити квартиру, на яку звернено стягнення як на предмет іпотеки. Проте протягом місяця відповідач квартиру не звільнив.
Отже, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, та лише після спливу одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
За таких обставин враховуючи те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у встановлений законом строк добровільно не звільнили спірне домоволодіння, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню, стосовно виселення інших осіб, які проживають та зареєстровані в даному житловому убдинку слід відмовити, так як дані особи не є визначені позивачем як відповідачі.
Згідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі наведенного та керуючись ст. ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 10, 14, 57-60, 88, 158, 169, 212-215, 223, 224-228, 294 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку (предмет іпотеки), розташованого за адресою: АДРЕСА_1.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р. Іваницький