Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Пр.№2/311/31/2015

Справа №311/3918/14-ц

28 січня 2015 року

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого - судді Нікандрової С.О.

при секретарі Єпішиної М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської міської ради Запорізької області про надання благоустроєного житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Василівської міської ради Запорізької області про надання благоустроєного житлового приміщення. Позов мотивувала тим, що вона разом зі своєю сім'єю: чоловіком ОСОБА_3, двома синами - ОСОБА_4, ОСОБА_5, до 1993 року проживали за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з проведенням капітального ремонту вказаного будинку, 26 листопада 1993 року між сім'єю ОСОБА_5 і виконавчим комітетом Василівської міської ради народних депутатів укладено письмовий договір про тимчасове відселення сім'ї ОСОБА_5 до закінчення ремонту будинку в приміщення малого підприємства "Україна" за адресою: АДРЕСА_2. Капітальний ремонт АДРЕСА_1 проведений не був, а будинок був проданий ОСОБА_6 На підставі рішення виконкому Василівської міської ради народних депутатів від 13.12.1994 року за №348 всупереч згоди позивача було видано ордер на постійне проживання сім'ї ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2, яке не відповідає санітарно-технічним умовам. За таких обставин, просить зобов'язати Василівську міську раду Запорізької області надати ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 благоустроєне в межах міста Василівка, по розміру не менше ніж по середній забезпеченості на кожного члена сім'ї житлове приміщення з державного житлового фонду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позові, уточнивши позовні вимоги, просили зобов'язати Василівську міську раду Запорізької області надати житлове приміщення з комунального житлового фонду.

Представники відповідача Василівської міської ради Кондрашова І.В., Соколова І.М. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що за розпорядженням голови виконавчого комітету Василівської міської ради №134 від 26.11.1993 року "Про відселення сімей ОСОБА_3" у зв'язку з необхідністю проведення капітального ремонту квартири АДРЕСА_1 було відселено сім`ї відповідальних квартиронаймачів ОСОБА_9 у складі 7 осіб, і позивача ОСОБА_1 у складі 4 особи, в будинок малого підприємства "Україна" за адресою: АДРЕСА_2.

26 листопада 1993 року між сім'ями ОСОБА_9 і ОСОБА_1 і начальником ПУЖКГ укладений договір надання приміщення малого підприємства "Україна" на час капітального ремонту за адресою АДРЕСА_2.

Рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №145 від 24.05.1994 року "Про вилучення з жилого фонду Василівської міської ради народних депутатів

приміщення за адресою АДРЕСА_1" житловий будинок виключений зі складу житлового фонду Василівської міської ради, а також знятий з балансу ПУЖКГ.

Згідно рішення виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №136 від 24.05.1994 року ОСОБА_1 була надана квартира АДРЕСА_1

На підставі рішення виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №114 від 24.05.1994 року житловий будинок по АДРЕСА_2 (будинок малого підприємства "Україна") включений до складу житлового фонду.

Рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №348 від 13.12.1994 року жиле приміщення комунальних квартир будинку АДРЕСА_2 розподілено, позивачу ОСОБА_1 на склад сім'ї з 4 осіб виділено 3 кімнати в комунальній квартирі жилою площею 47,35 м.кв., а саме кімната 1-6 площею 11,52 м.кв., кімната 1-8 площею 16,26 м.кв., кімната 1-9 площею 19,57 м.кв., без зняття з квартирного обліку. На даний час будь-яке вільне житлове приміщення для виділення позивачу, яке входить до власності територіальної громади відсутнє.

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що в житловому будинку АДРЕСА_1 сім'я квартиронаймача ОСОБА_9 займала 2-кімнатну квартиру, житловою площею 27,16 кв.м., без комунальних зручностей.

На підставі заяви квартиронаймача ОСОБА_9 рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №47 від 11.02.1986 року був проведений розподіл особового рахунку на 2-кімнатну квартиру в наступному порядку: одна кімната житловою площею 14,29 кв.м. залишилася за ОСОБА_9, а інша житлова кімната площею 12,87 кв.м. передана позивачу по справі ОСОБА_1

На підставі заяви ОСОБА_9 рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №74 від 29.03.1990 року обліковий рахунок по квартирному обліку з матері ОСОБА_9 переоформлений на ім'я її дочки ОСОБА_10 на сім'ю з 4 осіб, і виділений обліковий рахунок №2 ОСОБА_1 на склад сім'ї з 4 осіб.

Розпорядженням голови виконавчого комітету Василівської міської ради №134 від 26.11.1993 року "Про відселення сімей ОСОБА_1" у зв'язку з необхідністю проведення капітального ремонту квартири АДРЕСА_1 відселено сім`ї відповідальних квартиронаймачів ОСОБА_9 і позивача ОСОБА_1 разом із сім'єю в складі: чоловік ОСОБА_3, син ОСОБА_5, син ОСОБА_4 в будинок малого підприємства "Україна" за адресою: АДРЕСА_2.

26 листопада 1993 року між сім'ями ОСОБА_9 і ОСОБА_1 і начальником ПУЖКГ укладений договір про тимчасове відселення на час капітального ремонту з займаного ними приміщення за адресою АДРЕСА_1.

Не розпочинаючи капітального ремонту житлового будинку АДРЕСА_1, на підставі технічного висновку інституту "Будремпроект" №101193 від 05.08.1993 року та акту огляду, рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №145 від 24.05.1994 року "Про вилучення з жилого фонду Василівської міської ради народних депутатів приміщення за адресою АДРЕСА_1" зазначений житловий будинок виключений зі складу житлового фонду Василівської міської ради, а також знятий з балансу ПУЖКГ. Залишки від ліквідації будинку продано ОСОБА_6

На підставі рішення виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №114 від 24.05.1994 року житловий будинок по АДРЕСА_2 (будинок малого підприємства "Україна") включений до складу житлового фонду і відкриті особисті рахунки на три окремі квартири.

Згідно рішення виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №136 від 24.05.1994 року ОСОБА_1 на склад сім'ї 4 особи надана квартира АДРЕСА_1, житловою площею 16,15 кв.м. без зняття з квартирного обліку.

Рішенням виконавчого комітету Василівської міської ради народних депутатів №348 від 13.12.1994 року "Про надання жилого приміщення" жиле приміщення комунальних квартир будинку

АДРЕСА_2 розподілено, позивачу ОСОБА_1 на склад сім'ї з 4 осіб виділено 3 кімнати в комунальній квартирі жилою площею 47,35 м.кв., а саме кімната 1-6 площею 11,52 м.кв., кімната 1-8 площею 16,26 м.кв., кімната 1-9 площею 19,57 м.кв., без зняття з квартирного обліку. На підставі зазначеного рішення позивач ОСОБА_1 отримала ордер НОМЕР_1 від 14.12.1994 року і на час розгляду справи із сім'єю в складі 4 осіб проживає в наданому житловому приміщенні.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Житлового кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.101 ЖК України при проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або громадського житлового фонду, коли ремонт не може бути проведено без виселення наймача, наймодавець зобов'язаний надати наймачеві та членам його сім'ї на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення, не розриваючи при цьому договору найму на ремонтоване приміщення.

За змістом ст. 102 ЖК України у тих випадках, коли жиле приміщення, яке займають наймач та члени його сім'ї, в результаті капітального ремонту не може бути збережене або істотно збільшиться і у наймача утворяться надлишки жилої площі, наймачеві та членам його сім'ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле приміщення до початку капітального ремонту. Якщо в результаті капітального ремонту жиле приміщення істотно зменшиться, на вимогу наймача йому та членам його сім'ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле приміщення до початку капітального ремонту.

Відповідно до ч.1 ст.110 ЖК України громадяни виселяються з жилих будинків державного і громадського житлового фонду з наданням іншого благоустроєного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий.

В силу вимог ст.113 ЖК України надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам статті 50 цього Кодексу. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі. Якщо наймач або член сім'ї, що проживає разом з ним, має право на додаткову жилу площу і фактично користується нею, жиле приміщення надається з урахуванням норми додаткової жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, виселюваному надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру.

Відповідно до ст.50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам. При наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Не допускається також заселення квартири, збудованої для однієї сім'ї, двома і більше сім'ями або двома і більше одинокими особами, за винятком випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 54 цього Кодексу. Особам похилого віку, а за висновком лікувально-профілактичного закладу також відповідним категоріям інвалідів і хворих на їх прохання жилі приміщення надаються на нижніх поверхах або в будинках з ліфтами.

За змістом Постанови Ради Міністрів УРСР від 26 квітня 1984 р. №189 "Про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним та технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання" благоустроєним вважається приміщення, яке знаходиться в будинку капітального типу і відповідає санітарним і технічним вимогам.

Відповідно до ст. 47 ЖК України норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу.

Згідно ст.48 ЖК України та п.53 "Правил обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, і надання ним житлових приміщень в Українській РСР", затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофспілки від 11.12.1984 року №470, розмір житлової площі не може перевищувати 13,65 кв.м. на одну людину, але і не повинен бути менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею у даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян

житловою площею в населеному пункті визначається виконавчими комітетами обласних Рад народних депутатів разом з радами профспілок.

Відповідно до постанови виконкому Запорізької обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок №2 від 08.01.1985 року "Про правила обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень" рівень середньої забезпеченості житловою площею в м. Запоріжжі визначено в 8 кв.м., а мінімальний розмір житлової площі на кожного члена родини на території Запорізької області встановлений у 6 кв.м.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При зверненні до суду позивачі повинні довести, які їх права чи охоронювані інтереси порушені.

Позивачем у відповідності до вимог ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами наявність у неї права користування на окрему квартиру за адресою: АДРЕСА_1, як то ордер та договір найму житлового приміщення із зазначенням займаної площі, що у відповідності до вимог ст.48 ЖК України враховується при наданні житла. Надані позивачем докази свідчать те, що було проведено розподіл особового рахунку на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 між ОСОБА_9 і ОСОБА_1, внаслідок якого на ОСОБА_1 заведений окремий рахунок як квартиронаймача. Проте, з огляду на вимоги ст.ст.104, 63 ЖК України житлова кімната площею 12,87 кв.м. з урахуванням проживання в ній чотирьох осіб не могла бути окремим предметом договору найму жилого приміщення. Судом приймалися додаткові заходи забезпечення доказів шляхом направлення запиту до Василівської міської ради з метою з`ясування статусу, розмірів житлового приміщення, в якому проживала сім'я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, підстав їх проживання, проте отримано відповідь про відсутність запитуваної інформації.

Після виселення позивача ОСОБА_1 з сім'єю з квартири АДРЕСА_1, і неможливістю повернення в раніше займане житлове приміщення внаслідок втрати ним статуту житлового приміщення, його списання і продажу, замість займаного житлового приміщення - кімнати площею 12,87 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, позивачу було виділено 3 кімнати в комунальній квартирі жилою площею 47,35 м.кв. по АДРЕСА_2, а саме кімната 1-6 площею 11,52 м.кв., кімната 1-8 площею 16,26 м.кв., кімната 1-9 площею 19,57 м.кв. Таким чином, виділене позивачу житлове приміщення відповідає вимогам ст.ст.47,48,50,113 ЖК України.

Крім того, відповідно до ст.59 ЖК України у випадках неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання житлового приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень ордер на жиле приміщення може бути визнано судом недійсним. Як роз'яснюється у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України", судам слід мати на увазі, що виданий на жиле приміщення ордер у випадках, визначених ст.59 ЖК України, підлягає визнанню недійсним з наслідками, передбаченими ст.117 цього Кодексу, тобто з наданням іншого жилого приміщення.

Позивач ОСОБА_1 не оскаржувала рішення органу місцевого самоврядування щодо надання житлового приміщення, отримала ордер на житлове приміщення будинку АДРЕСА_2, який не визнаний недійсним з підстав порушення порядку і умов надання житлового приміщення, і на даний час користується житловим приміщенням.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не надала суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження факту порушення охоронюваних законом її

прав та інтересів з боку відповідача при наданні житлового приміщення, а тому суд прийшов до висновку, що у вказаному позові слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір відноситься за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Василівської міської ради Запорізької області про надання благоустроєного житлового приміщення - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова