Справа № 577/3009/15-ц
Провадження № 2/577/940/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2015 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
в складі: головуючого-судді Разумової І.Є.,
при секретарі Цукановій О.В.,
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги, просить їх задовольнити.
Представник відповідача-ПАТ „Банк Фінанси та кредит повторно не зявився в судове засідання, хоча про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку (а.с.17,21), про причини неявки не сповістили, були попереджені, що в разі повторної неявки справа буде розглядатись по матеріалах, що є в ній (а.с.20), заяв про розгляд справи за відсутності їх представника чи про відкладення розгляду справи не надали, тому справа розглядалася за відсутності відповідача в порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом.
Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
З договору № 331832/207744/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) Нові гроші в національній валюті, укладеного 14 жовтня 2014 року між ПАТ Банк Фінанси та кредит в особі начальника відділення №34 філії Полтавське регіональне управління ПАТ Банк Фінанси та кредит ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (клієнт), вбачається, що останній вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.3.088455.002 в сумі 4450 грн. на строк з 14 жовтня 2014 року по 14 травня 2015 року (п.1.1) (а.с.3,4).
15 жовтня 2014 року між ПАТ Банк Фінанси та кредит в особі начальника відділення №34 філії Полтавське регіональне управління ПАТ Банк Фінанси та кредит ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (клієнт) також був укладений договір № 331832/208315/05-14 про банківський строковий вклад (депозит) Нові гроші в національній валюті, відповідно до якого ОСОБА_1 вніс, а банк прийняв грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.3.088455.003 в сумі 4975 грн. на строк з 15 жовтня 2014 року по 15 березня 2015 року (п.1.1) (а.с.6,7).
Згідно договору № 331832/216354/07-14 про банківський строковий вклад (депозит) Нові гроші в національній валюті, укладеного 23 жовтня 2014 року між ПАТ Банк Фінанси та кредит в особі начальника відділення №34 філії Полтавське регіональне управління ПАТ Банк Фінанси та кредит ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (клієнт), останній вносить, а банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.0.088455.005 в сумі 6400 грн. на строк з 23 жовтня 2014 року по 23 травня 2015 року (п.1.1) (а.с.9,10).
В усіх зазначених вище договорах вказано, що за час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного п.1.1 договору, банк нараховує і виплачує клієнту проценти за ставкою 25% річних (п.1.2). Банк зобовязується при припиненні дії договору повернути клієнту суму вкладу та закрити рахунок (п.2.3.2). Нарахування процентів за вкладом за процентною ставкою, визначеною п.1.2 договору, проводиться від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує поверненню клієнту або списанню з рахунка клієнта, за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці і році). Проценти за цим договором нараховуються лише на суму вкладу. Нараховані банком проценти на вклад не збільшують суму вкладу (п.3.1). Після закінчення строку, визначеного п.1.1 договору, або настання інших обставин, визначених чинним законодавством України чи договором, кошти з депозитного рахунку повертаються клієнту за його вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший депозитний рахунок, а дія договору припиняється, Якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком не наступний перший робочий день (п.4.1) (а.с.3,4,6,7,9,10).
Згідно квитанцій ОСОБА_1 перерахував 4450 грн. на депозитний рахунок згідно договору банківського вкладу Нові гроші № 331832/207744/7-14 від 14.10.2014 (квитанція №16996935/317 від 14.10.2014), 4975 грн. - згідно договору № 331832/208315/5-14 від 15.10.2014 (квитанція №17011224/317 від 15.10.2014), 6400 грн. - згідно договору № 331832/216354/7-14 від 23.10.2014 (квитанція №17175661/1246 від 23.10.2014) (а.с.5,8,11).
12 та 14 травня 2015 року позивач звернувся до начальника відділення №34 філії Полтавське регіональне управління ПАТ Фінанси та кредит ОСОБА_2 з приводу закінчення дії договорів відповідно №331832/207744/07-14 та №331832/216354/07-14 та видачі вкладів (а.с.12,13).
Згідно ст. ст. 526, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Аналогічне положення міститься і в п. 3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516.
В ч.6 ст.1061 ЦК України визначено, що при поверненні вкладу виплачуються всі нараховані до цього часу відсотки.
Неповерненням вкладу відповідач порушив охоронювані законом майнові права позивача та його права як споживача фінансових послуг.
Суд при цьому враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 № 6-140цс13, згідно якої, за змістом ст. 526 ЦК України та ст. 1058 ЦК України, зобов»язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов»язання банку з повернення вкладу не є виконаним.
Оскільки позивачеві дотепер не повернуті строкові вклади, і банк дотепер користується належними йому коштами, виходячи з вимог діючого законодавства, умов договорів про нарахування процентів за вкладом до дня, який передує поверненню вкладу клієнту, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення процентів в розмірі 25 % річних.
При цьому відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Позивач не заявляє про збільшення позовних вимог, просить стягнути проценти та інші нарахування лише по 11 червня 2015 року включно, суд погоджується з розрахунком процентів за відрахуванням податків, які позивач визначає в розмірі 0,785. При цьому проценти по першому вкладу (4450 грн.) за період з 15 травня по 11 червня 2015 року становлять 66,99 грн., а не 67 грн., як вказує позивач. Стосовно другого (4975 грн.) та третього вкладів (6640 грн.) позивач невірно визначив кількість днів, за які мають бути нараховані проценти, оскільки згідно п.4.1 всіх договорів, якщо день повернення суми вкладу припадає на вихідний день, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться банком на наступний перший робочий день. Однак вклад за договором від 15 жовтня 2015 року № 331832/208315/5-14 був внесений по 15 березня 2015 року, який є вихідним днем, тому він мав бути повернутий 16 березня 2015 року, у звязку з чим строк, за який відповідач має сплатити проценти, відраховується з 17 березня 2015 року і по 11 червня 2015 року становить 87, а не 88 днів, як вказує позивач. Тому проценти за цей період складають 232,72 грн. (4975 грн. х 25% :100 х 0,785 : 365 х 87).
Це саме стосується і нарахування процентів за договором від 23 жовтня 2015 року № 331832/216354/7-14, кошти за яким були внесені по 23 травня 2015 року, що є також вихідним днем у відповідача, як і наступний день - 24 травня 2015, тому вклад мав бути повернутий 25 травня 2015 року, строк для сплати процентів відраховується з 26 травня поточного року і по 11 червня 2015 року складає 17 днів, а 19 днів, як визначив позивач. Розмір процентів за цей час складає 58,50 грн. (6400 грн. х 25% :100 х 0,785 : 365 х 17). Загальний розмір процентів становить 358,21 грн. (66,99 + 232,72 + 58,50).
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути інфляційні втрати та 3% річних, при цьому слід врахувати вищевказані обставини щодо того, що позивачем невірно визначена кількість днів у березні та травні 2015 року, виходячи з яких слід зробити розрахунок.
Так, за договором від 14 жовтня 2014 року № 331832/207744/7-14 інфляційні втрати за травень 2015 року за 17 днів, виходячи з розрахунку та методики, рекомендованих листом Державного комітету статистики від 13 лютого 2009 року № 11/1-5/73, та індексу інфляції на цей місяць 102,2%, становлять 53,42 грн. (4450 грн. х) - 4450 грн.). При цьому позивач просить стягнути 49 грн. інфляційних збитків, тому згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України слід стягнути інфляційні збитки саме в розмірі 49 грн.
За договором від 15 жовтня 2014 року № 331832/208315/5-14 інфляційні збитки за березень 2015 року за 15 днів (з урахуванням того, що 15 березня 2015 року був вихідним днем, індекс інфляції за місяць 110,8 ) складають 253,11 грн. (4975 грн. х) 4975 грн.), за квітень, травень 2015 року (індекс інфляції в квітні 114, в травні 102,2) - 821,27 грн. (4975 грн. х (1,14 х 1,022)) -4975 грн.), загальний розмір інфляційних збитків становить 1074,38 грн. (253,11 грн. +821,27). При цьому позивач просить стягнути 1082 грн. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 1074,38 грн.
За договором від 23 жовтня 2014 року № 331832/216354/7-14 інфляційні втрати за травень 2015 року за 6 днів (з урахуванням того, що 24 та 25 травня 2015 року - вихідні дні, індекс інфляції за місяць 102,2 ) складають 27,01 грн. (6400 грн. х) 6400 грн.), а не 36 грн., як вказує позивач.
Тому загальний розмір інфляційних втрат становить 1150,39 грн. (49 + 1074,38 + 27,01).
3% річних за договором від 14 жовтня 2014 року № 331832/207744/7-14 становлять 10,24 грн. (4450 грн. х 3% : 365 х 28), однак позивач просить стягнути 10 грн., тому на підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме 10 грн.
За договором від 15 жовтня 2014 року № 331832/208315/5-14 3% річних становлять 35,57 грн. (4975 грн. х 3% : 365 х 87), за договором від 23 жовтня 2014 року № 331832/216354/7-14 - 8,94 грн. (6400 грн. х 3% : 365 х 17).
Загальний розмір 3% річних складає 54,51 грн. (10 + 35,57 + 8,94).
Згідно ч. 2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу), на який розповсюджується дія Закону України Про захист прав споживачів, що регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.
Враховуючи вищевикладене, роз'яснення п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про захист прав споживачів», до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать і відносини, які виникають при укладенні договору депозитного вкладу.
Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
Оскільки договорами, укладеними між сторонами, не передбачена виплата пені, має застосовуватися розмір пені, визначений законом.
Однак позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що не передбачено Законом України «Про захист прав споживачів», тому позов у цій частині не підлягає задоволенню. В судовому засіданні будь-якого обгрунтування щодо цього позивач також не надав, що не позбавляє права на звернення до суду із позовом про стягнення пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Однак відповідач взагалі будь-яких доказів чи заперечень не надав.
Керуючись ст.ст.526,530,533,625,629,633,1058,1060,1061 ЦК України, ст.2 Закону України Про банки та банківську діяльність, ст.1,10 Закону України Про захист прав споживачів, Положенням про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, ст. ст.10,11,60,212,88 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з публічного акціонерного товариства „Банк Фінанси та кредит в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Разумова І. Є.