Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року Рівненський міський суд

в особі головуючого

судді Кухарця В.М.

при секретарі судового засідання Герасимчук М.М.

за участі представника

позивача - адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на об'єкт інвестування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, звернувшись до суду за захистом свого порушеного майнового права, просить визнати за ним право власності на об'єкти нерухомого майна:

- житлову квартиру №5 загальною площею 75,2 квадратних метра, розташовану в будинку АДРЕСА_1;

- житлову квартиру №6 загальною площею 105,9 квадратних метра, розташовану в будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача вимоги свого довірителя підтримав та з мотивів, наведених у позовній заяві, а також в наданому ним суду письмовому поясненні по справі, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та з мотивів, наведених його довірителем у письмовому запереченні на позовну заяву, просить відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

На підставі поданих позивачем письмових доказів (документів) судом встановлено, що 04 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Інвестиційний договір будівництва об'єкта нерухомості, за умовами якого відповідач зобов'язався передати до 05 жовтня 2014 року у власність позивачу житлову квартиру №5 загальною площею 75,42 квадратних метра, розташовану в будинку АДРЕСА_1, й житлову квартиру №6 загальною площею 106,46 квадратних метра, розташовану в будинку АДРЕСА_1. На виконання умов інвестиційного договору, позивачем було сплачено відповідачу грошові кошти в сумі 363760 (триста шістдесят три тисячі сімсот шістдесят) грн., що підтверджується як умовами договору, так і розпискою ОСОБА_4 про отримання ним вказаної суми коштів.

Пунктом 2.4.2 договору передбачено, що протягом трьох робочих днів після завершення будівництва і введення в експлуатацію будинку АДРЕСА_1, відповідач передає позивачу об'єкт інвестування за актом приймання-передачі, на підставі якого позивач спільно із відповідачем оформляє право загальної пайової власності на об'єкт інвестування у встановленому законодавством порядку.

На даний час будівництво житлового будинку завершено у повному обсязі, однак відповідач безпідставно ухиляється від виконання своїх зобов'язань, чим порушує право позивача, як інвестора, на отримання у власність об'єктів інвестування: квартири №5 загальною площею 75,2 квадратних метра, розташованої в будинку АДРЕСА_1, причому загальна площа вказаної квартири виявилася меншою від проектної площі - 75,42 квадратних метра, оскільки проектна площа не відповідає інвентаризаційній, а також розташованої там же квартири №6 загальною площею 105,9 квадратних метра, причому загальна площа вказаної квартири виявилася меншою від проектної площі - 106,46 квадратних метра, оскільки проектна площа також не відповідає інвентаризаційній.

Вказані обставини документально підтверджуються дослідженими в судовому засіданні Проектом реконструкції нежитлової будівлі в малоповерховий багатоквартирний житловий будинок в АДРЕСА_1, а також виготовленим станом на 23.10.2014 р. ТОВ "Рівненське БТІ" Технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1.

Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що під час здійснення будівельних робіт щодо реконструкції нежитлової будівлі в малоповерховий багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1, реальні витрати на реконструкцію виявилися значно більшими ніж очікував відповідач, що є економічно невигідним для нього у зв'язку з коливанням курсу іноземної валюти. Однак, таке твердження не містить під собою жодного юридичного підґрунтя, так як саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є підставою для невиконання договірних зобов'язань і відповідач при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти.

Положеннями ч.2 ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", об'єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права.

Згідно п.5 ст.7 зазначеного Закону, інвестор має право володіти, користуватися та розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій й об'єктами інвестиційної діяльності.

Таким чином, сторони, які укладають інвестиційні договори про участь у фінансуванні будівництва, стають учасниками інвестиційного процесу та виниклі між ними правовідносини регулюються спеціальним Законом України "Про інвестиційну діяльність", який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в інвестиційну діяльність.

Предметом договірного зобов'язання за інвестиційним договором є вчинення конкретних дій сторін зі сплати грошових коштів та передавання майна. Матеріальними об'єктами договірних зобов'язань є наприкінці майно і гроші, що їх сторони мають передати одна одній, саме вони є предметом виконання за договорами з урахуванням інтересу кожної зі сторін та відповідної мети цих договорів.

Ст.177 ЦК України встановлено, що об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст.ст.526, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з наведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги ОСОБА_3, бере до уваги подані ним докази, відтак позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачем не визнається право власності позивача на спірні об'єкти нерухомого майна.

Позивач також документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в сумі 3637 грн. 60 коп., тому вказані витрати підлягають до стягнення на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на об'єкти нерухомого майна:

- житлову квартиру №5 загальною площею 75,2 квадратних метра, розташовану в будинку АДРЕСА_1;

- житлову квартиру №6 загальною площею 105,9 квадратних метра, розташовану в будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 3637 (три тисячі шістсот тридцять сім) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Головуючий: