Справа № 584/96/15-ц
Провадження № 2/584/66/15
РІШЕННЯ

Іменем України

21.05.2015 року м. Путивль

Путивльський районний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Токарєва С.М.,

при секретарі - Ковальовій К.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

прокурора - Новікова О.М.,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Олександрійська міська рада Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач, який являється батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не сплачував аліменти на її утримання, стягнуті за рішенням суду, жодного разу не відвідував дошкільного закладу, який відвідувала дитина, не приймав участі у масових заходах садочка та групи, тобто ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У зв'язку з цим позивачка просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до дочки ОСОБА_5

У судовому засіданні позивачка та її представник позововні вимоги підтримали, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував, пославшись на те, що в теперішній час він відбуває покарання за вироком Путивльського районного суду та знаходиться у місцях позбавлення волі, тому не має можливості у повній мірі виконувати свої батьківські обов'язки стосовно своєї дочки, крім того, зазначив, що після розлучення з позивачкою ним сплачувалися аліменти на утримання дитини, що підтверджується наявними у нього поштовими квитанціями про переказ коштів.

Представник Олександрійської міської ради Кіровоградської області звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив справу розглядати без участі представника Служби у справах дітей Олександрійської міської ради та зазначив, що підтримує висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочки.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що відповідач ОСОБА_3 не в повній мірі виконує свої батьківські обов'язки стосовно неповнолітньої дочки, що підтверджується дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, проте враховуючи конкретні обставини даної справи, а саме те, що в теперішній час відповідач перебуває в місцях позбавлення волі, що унеможливлює виконання ним у повній мірі батьківських обов'язків, а також беручи до уваги надані відповідачем докази сплати коштів позивачці, підстави для задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав відсутні, однак відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, роз'яснивши йому, що у разі продовження ухиляння від виконання батьківського обов'язку щодо виховання дитини він може бути позбавлений батьківських прав.

Заслухавши пояснення сторін, прокурора, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

18.02.2009р. сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується фотокопією Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1, виданого 18.02.2009р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Путивльського районного управління юстиції Сумської області (а.с.11).

Згідно фотокопії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19.03.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Путивльського районного управління юстиції Сумської області, батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони у справі (а.с.14).

Сторони по справі розірвали шлюб 02.09.2010 року, що підтверджується фотокопією заочного рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 02.09.2010 року (а.с.12).

У судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з матір'ю, яка матеріально її забезпечує, здійснює її виховання та створює їй всі необхідні умови для навчання, фізичного та духовного розвитку (а.с.18,19,32-36,38,39).

Із фотокопій письмових заяв громадян ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 від 02.09.2014р., вбачається, що відповідач з 09.05.2010 року не приймав участі у вихованні дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40-43).

Із фотокопії письмової заяв громадянки ОСОБА_10 від 03.09.2014р., вбачається, що відповідач з 15.10.2013 року не приймав участі у вихованні дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.44).

Із характеристик дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданих дошкільними навчальними закладами, вбачається, що у вихованні дитини участь приймає мама та бабуся, а батько дитини участі у вихованні дитини не приймає та дошкільного навчального закладу не відвідував (а.с.33-35).

Вироком Путивльського районного суду Сумської області від 17.07.2013р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 296 КК України та на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, а також запобіжний захід ОСОБА_3 змінено з особистого зобов'язання на взяття під варту із зали суду. Початок строку відбування покарання відраховувати з часу взяття під варту ОСОБА_3 - з 17.07.2013 року (а.с.21-23).

З 29.01.2014р. та по теперішній час ОСОБА_3 у встановленому законом порядку відбуває покарання у виді позбавлення волі за вказаним вироком суду у Сумській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Сумській області (№116) (а.с. 60,61,97).

Відповідно до ч.1 ст. 63 КК України покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Згідно висновку № 32/9/10/3 від 02.02.2015р., захищаючи інтереси дитини, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Олександрійської міської ради Кіровоградської області вважає, що наявні підстави для позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.45).

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

В абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" розглядаючи справи даної категорії слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист їх інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які виникають із факту спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач на даний час відбуває покарання за вироком суду у місцях позбавлення волі і не має можливості брати участь у вихованні дитини.

Крім того, зазначені позивачем фактори як підстава для позбавлення відповідача батьківських прав, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками.

Судом не встановлено, а позивачем не доведено в судовому засіданні фактів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками.

Позивачем не подано до суду доказів негативної характеристики відповідача чи вчинення ним неправомірних дій щодо неї чи дитини.

Із наданих відповідачем суду квитанцій про поштові перекази вбачається, що у період 2010-2014р.р. відповідачем на користь позивача здійснювалися поштові перекази грошових коштів, а саме, у 2010р.: 25.05.2010р. ( на суму 200 грн.), 06.07.2010р. ( на суму 200 грн.), 30.07.2010р. ( на суму 250 грн.), 04.09.2010р. ( на суму 300 грн.); у 2011р.: 06.05.2011р. ( на суму 300 грн.), 07.06.2011р. ( на суму 300 грн.), 08.07.2011р. ( на суму 300 грн.), 11.08.2011р. ( на суму 300 грн.), 06.09.2011р. ( на суму 300 грн.), 06.10.2011р. ( на суму 300 грн.), 08.11.2011р. ( на суму 300 грн.), 07.12.2011р. ( на суму 300 грн.); у 2012р.: 11.01.2012р. ( на суму 300 грн.), 07.02.2012р. ( на суму 300 грн.), 06.04.2012р. ( на суму 300 грн.), 05.05.2012р. ( на суму 300 грн.), 06.06.2012р. ( на суму 340 грн.), 06.07.2012р. ( на суму 340 грн.), 07.08.2012р. ( на суму 340 грн.), 06.09.2012р. ( на суму 340 грн.), 06.10.2012р. ( на суму 340 грн.), 06.11.2012р. ( на суму 340 грн.), 07.12.2012р. ( на суму 340 грн.); у 2013р.: 05.01.2013р. ( на суму 340 грн.), 06.02.2013р. ( на суму 340 грн.), 09.04.2013р. ( на суму 340 грн.), 03.05.2013р. ( на суму 340 грн.), 05.06.2013р. ( на суму 340 грн.), 07.07.2013р. ( на суму 340 грн.), 10.07.2013р. ( на суму 340 грн.); у 2014р.: 22.07.2014р. ( на суму 500 грн.), 23.12.2014р. ( на суму 350 грн.) (а.с.106-115).

Позивачка в судовому засіданні не заперечувала отримання нею вказаних коштів, однак, зазначала, що зазначені кошти сплачувалися відповідачем не лише в рахунок сплати аліментів на утримання дочки, але й в рахунок сплати аліментів на її утримання, до досягнення дитиною трирічного віку, які підлягали стягненню з відповідача на її користь на підставі відповідних рішень Петрівського районного суду Кіровоградської області.

Крім того, як зазначала позивачка, вказані кошти сплачувались не відповідачем, а його матір'ю - ОСОБА_11, а сам позивач участі ні в утриманні дитини, ні в її вихованні не приймав, в той час як з її боку не чинилося жодних перешкод для реалізації відповідачем як його батьківських прав так і виконання ним батьківських обов'язків.

Представник позивачки зазначала, що вказані кошти сплачувались саме матір'ю позивача - бабою дитини, яка в силу відповідних положень Сімейного кодексу України має право на спілкування зі своєю онукою, брати участь у її вихованні, а також може надавати матеріальну допомогу, яку позивачка зобов'язана приймати.

Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги закону, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Олександрійська міська рада Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав, слід відмовити.

Разом з тим, суд приймає до уваги роз'яснення, дані у п.18 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", згідно яких суд, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей).

Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідач недостатньо спілкувався з неповнолітньою дитиною, не вживав у повній мірі заходів, щодо її належного матеріального утримання та виховання, суд вважає за необхідне попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у разі продовження ухиляння ОСОБА_3, від виконання батьківського обов'язку щодо виховання дитини він може бути позбавлений батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Попередити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на Службу у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області контроль за виконанням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, своїх батьківських обов'язків відносно його дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено 26.05.2015 року.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя

Путивльського районного суду С.М. Токарєв