Справа № 647/829/15-ц
№ провадження 2/647/372/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015 року Бериславський районний суд Херсонської області складі:

головуючого-судді: Корсаненкової О.О. секретаря: Онус О.О.

за участю прокурора: Сидоренко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Служба у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області, прокуратура Бериславського району Херсонської області, Бериславський районний сектор управління державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, суд -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що відповідно свідоцтву про право власності від 18.09.2004 року вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_2 Бериславського району Херсонської області. В даному будинку, крім неї, зареєстрована її невістка ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 її син ОСОБА_3 помер. З березня 2014 року відповідачі у зазначеному будинку не проживають, зібрали свої речі та добровільно виселилася за адресою АДРЕСА_1. При цьому, знятись з реєстраційного обліку вони не бажають, також не здійснюють оплату комунальних послуг. У зв'язку з чим, позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_2 та зобов'язати Бериславський районний сектор управління державної міграційної служби України в Херсонській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснила, що з невісткою вони постійно сваряться. Онуки до неї приходять майже щодня, іноді залишаються на ніч. Так, ОСОБА_4 на початку 2015 року місяць проживала в будинку ОСОБА_1, а ОСОБА_3 у квітні 2015 року приїхав до неї з командировки та близько тижня проживав на її половині будинку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не проживає за адресою АДРЕСА_2 з червня 2014 року, але там досі знаходяться її меблі. Її діти постійно залишаються в будинку ОСОБА_1 на ніч, іноді на декілька днів. Власного житла, в якому могла б зареєструвати своїх дітей, ОСОБА_2 не має. Просила в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що не проживає за адресою АДРЕСА_2 з жовтня-листопада 2014 року, але постійно відвідує ОСОБА_1 та залишається на ніч. Крім того, у квітні 2015 року він приїхав з командировки до будинку бабусі та близько тижня проживав у неї. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що не проживає за адресою АДРЕСА_2 з червня 2014 року. Однак часто приходить до бабусі та залишається на ніч. Крім того, на початку 2015 року вона проживала в будинку ОСОБА_1 близько місяця, так як в гуртожитку при навчальному закладі не було опалення, а від бабусі їй зручніше добиратися на навчання. Просила в задоволенні позову відмовити.

Представник служби у справах дітей в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, зазначивши про його необґрунтованість.

Представник Бериславського районного сектору управління державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не з'явився, заявою від 27.04.2015 року просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони, належним чином повідомленої про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, думку прокурора та представника служби у справах дітей, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згiдно положень ст.4 ЦПК України суд, здiйснюючи правосуддя захищає права, свободи та iнтереси фiзичних осiб у спосiб, визначений законами України. Перелiк способу захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК Укаїни. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором.

У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частиною 4 статті 156 ЖК України визначено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якою встановлено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що проживають на одній вулиці з позивачем по справі, зі слів ОСОБА_1 знають, що з березня 2014 року ОСОБА_2 із дітьми не проживає за адресою АДРЕСА_2. На даний час відповідачі проживають за адресою співмешканця ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що також є сусідкою позивача по справі, на даний час ОСОБА_2 із дітьми за адресою АДРЕСА_2 не проживають, коли саме вони поїхали, вона не знає, але 22.05.2014 року у ОСОБА_2 був день народження, до якого вона готувалася та який проходив за вищезазначеною адресою.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1, позивач по справі, є власницею житлового будинку АДРЕСА_2 Бериславського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 18.09.2004 року (а.с.7).

В зазначеному будинку, зареєстровані та проживали члени її сім'ї, а саме невістка ОСОБА_2 та онуки ОСОБА_3 і ОСОБА_4, про що свідчить довідка виконавчого комітету Козацької селищної ради Бериславського району Херсонської області № 666 від 02.03.2015 року.

На час розгляду справи в суді ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 проживають за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується поясненнями сторін у справі та показами свідків.

При цьому судом встановлено, що станом на 22.05.2014 року відповідач ОСОБА_2 проживала та користувалася житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_2. Зазначений факт був визнаний ОСОБА_1 в ході розгляду справи та підтверджений показами свідка ОСОБА_7

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 часто приходять в будинок ОСОБА_1, де залишаються на ніч або на кілька днів. Даний факт також було визнано позивачем в ході судового розгляду.

В основу свого рішення суд покладає пояснення сторін у справі, дані в судовому засіданні, що відповідає положенням ч.1 ст.61 ЦПК України.

Суд не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо не проживання відповідачів в будинку ОСОБА_1 саме з березня 2014 року, оскільки вони є суперечливими, спростовуються поясненнями самої позивачки та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Також, при визначенні строку не проживання відповідачів за адресою АДРЕСА_2, суд не бере до уваги довідку виконавчого комітету Козацької селищної ради Бериславського району Херсонської області № 666 від 02.03.2015 року, так як вона спростовується іншими доказами, яким суд дав належну оцінку.

Таким чином, суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту не проживання відповідачів за адресою АДРЕСА_2 з березня 2014 року, тобто більше року на момент подачі позову до суду, що передбачено вимогами ст.405 ЦК України.

Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного законодавства, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що рік з моменту переїзду відповідача ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 ще не сплив, а також враховуючи, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично продовжують користуватися житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_2, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, в зв'язку з чим вважає, що задоволенню вони не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст.405 ЦК України, ст.ст.64, 156 ЖК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Служба у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області, прокуратура Бериславського району Херсонської області, Бериславський районний сектор управління державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - відмовити в зв'язку з його необґрунтованістю.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Корсаненкова