Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №310/263/15-ц
Провадження №22ц/778/3980/15 Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Гончар М.С.

Каракуші К.В.

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року у справі за позовом Бердянського міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави до Бердянської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування п. 5.55 рішення Бердянської міської ради №41 від 25.02.2010 року, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави з позовом до Бердянської міської ради Запорізької області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Бердянської міської ради, визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки.

В обґрунтування вимог зазначив, що проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 0,0574 га, розташовану по АДРЕСА_1 в м. Бердянську для індивідуального дачного будівництва.

Бердянською міською радою прийнято рішення №41 від 25.02.2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок», п.5.55 якого затверджено проект відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_2 вказану земельну ділянку.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 видано державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0574 га по АДРЕСА_1 в м. Бердянську, кадастровий номер НОМЕР_2.

Позивач зазначав, що пункт 5.55 рішення Бердянської міської ради №41 від 25.02.2010 року підлягає визнанню незаконним та скасуванню, і відповідний державний акт серія НОМЕР_1 недійсними, а земельну ділянку необхідно повернути за належністю територіальній громаді м. Бердянськ у зв'язку з порушенням вимог ст.ст. 51, 60, 61, 84, 116, 118 Земельного кодексу України, ст.ст. 85, 88, 89, 90 Водного кодексу України, 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, ст.9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації".

Посилаючись на те, що проект відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва ОСОБА_2 погоджено та затверджено з порушенням водного, земельного та містобудівного законодавства, передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка знаходиться на території Бердянської коси в межах визначеної ст. 88 Водного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, прокурор просив:

- визнати незаконним та скасувати п.5.55 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 41 від 25.02.2010 року "Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок".

- визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0574 га по АДРЕСА_1 в м. Бердянськ, виданого на ім'я ОСОБА_3 для ведення індивідуального дачного будівництва в м. Бердянську по АДРЕСА_1

- зобов'язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку вартістю 34107,08 грн., площею 0,0574 га., кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться по АДРЕСА_1 у м. Бердянськ Запорізької області, межі якої визначені в державному акті на право власності на землю серії НОМЕР_1, територіальній громаді м. Бердянськ.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано п. 5. 55 рішення сімдесят дев'ятої сесії Бердянської міської ради Запорізької області п'ятого скликання № 41 від 25. 02. 2010 року «Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок».

Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0574 га, виданого на ім'я ОСОБА_2 для індивідуального дачного будівництва по АДРЕСА_1 у м. Бердянськ.

Зобов'язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку вартістю 34107,08 грн. площею 0,0574 га кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована по АДРЕСА_1 в м. Бердянську, межі якої визначені у державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, територіальній громаді м. Бердянська.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Справа відкладалась розглядом 16 липня 2015 року за клопотанням представника апелянта ОСОБА_4.(а.с.127-128). В судове засідання 01 жовтня 2015 року апелянт та його представник, які належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, до суду не з'явились, що у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності передбачених ст. ст. 58, 60, 84, 118, 123,152 ЗК України, ст. ст. 88, 90 ВК України та ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" підстав для визнання незаконним та скасування п.5.55 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25.02.2010 року щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, недійсним відповідного державного акта, який був виданий на підставі цього рішення та повернення земельної ділянки територіальній громаді, оскільки передача ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки площею 0,0574 га за адресою АДРЕСА_1 в м. Бердянськ для індивідуального дачного будівництва проведена з порушенням вимог чинного законодавства та без проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, у зв'язку з чим вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Суд встановив всі факти, необхідні для вирішення спору, при ухвалені рішення дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлених обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми водного та земельного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з положень ст. 19 ЗК України землі житлової та громадської забудови та землі рекреаційного призначення і водного фонду за основним цільовим призначенням відносяться до різних категорій.

У відповідності до ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті у тому числі, прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно до ст. 88 Водного Кодексу України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від узрізу води.

Відповідно до ст. 90 цього ж Кодексу прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватись лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально - оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією.

За умовами ст. 60 Земельного Кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до статті 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08. 05. 2013 року, складеного Державною інспекцією сільського господарства у Запорізькій області у ході перевірки встановлено порушення пунктом 5 рішення Бердянської міської ради № 41 від 25. 02. 2010 року порядку надання земельних ділянок водного фонду у власність, зокрема, надання у власність ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки (а.с.23-27).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягають обов'язковій державній експертизі, зокрема і проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду, оздоровчого та рекреаційного призначення.

У відповідності до ст. 118, ч. 4 ст. 123 ЗК України у разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи.

Всупереч вказаним вимогам закону проект землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки обов'язкову державну експертизу землевпорядної документації не пройшов, чим не дотримано порядок набуття права на землю.

Вказана земельна ділянка розташована в межах законодавчо встановленої двокілометрової зони прибережної захисної смуги Азовського моря, а саме на відстані 55,4 м від урізу води Азовського моря (а.с.13).

Відповідно до положень ст. 9 Закону України від 17 червня 2004 року "Про державну експертизу землевпорядної документації" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення підлягають обов'язковій державній експертизі.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 травня 2013 року № 6-11цс13, яка відповідно до положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність) лише на умовах оренди громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

З огляду на указане передбачено, що при наданні в користування земельних ділянок навколо водних об'єктів, у разі відсутності землевпорядної документації (документації із землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів повинно бути досягнуто шляхом урахування нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 5 листопада 2004 року № 434, з урахуванням конкретної ситуації.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-155цс14, яка відповідно до положень ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги про застосування до спірних правовідносин ст.140 ЗК України є неприйнятними з огляду на наступне. У разі визнання незаконним рішення, згідно з яким набуто право власності на спірну земельну ділянку, посилання на норми ст. 140 ЗК України не може бути визнано правильним оскільки ст. 140 ЗК України містить вичерпний перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку у разі, коли право власності набуто в установленому законом порядку.

Не спростовують правильності вирішення справи посилання апелянта на те, що постановами Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2010 та від 18 січня 2011 року було відмовлено прокурору у скасуванні рішень Бердянської міської ради №32 від 24.12.2009 року «Про передачу в оренду, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» та № 41 від 25.02.2010 року "Про передачу в оренду та у власність земельних ділянок, продовження терміну розробки проекту відведення, та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок", якими надавались, в тому числі, дозвіл на розробку проекту та затверджувався проект відведення вказаної земельної ділянки та передачі цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для індивідуального дачного будівництва в порядку безоплатної приватизації. Зазначеними судовими рішеннями не було з'ясовано, чи відноситься спірна земельна ділянка до земель водного фонду та чи дотримані вимоги закону під час її відчуження з власності територіальної громади м.Бердянська.

Інші доводи зводяться до іншої правової оцінки обставин, встановлених судом першої інстанції, і не впливають на правильність висновків суду.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки спірна земельна ділянка передана ОСОБА_2 з порушенням вимог чинного законодавства, без проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, внаслідок чого видані правовстановлюючі документи підлягають скасуванню, а земельна ділянка - поверненню, оскільки отримана відповідачем без належних правових підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: