Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.09.2015 р. 145/1168/15-ц

2/145/647/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняка І. О.

за участі секретаря Тихої О.Н.

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Селищенської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_4, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в с. Селище Тиврівського району.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 та земельна частка (пай) розміром 2.64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебувала в колективній власності СВК «Селищанський».

Житловий будинок з господарськими будівлями належав померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 393, виданого виконкомом Селищенської сільської ради 14 лютого 1989 року. Право матері на земельні частку ( пай) посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1, виданим на її ім'я Тиврівською РДА 27.03. 2001 р.

Заяви в нотаріальну контору вона не подавала, але згідно ст. 549 ЦК УРСР, який був чинним на час відкриття спадщини є такою, що прийняла спадщину, так як до 6 місяців з дня її відкриття фактично вступила в володіння житловим будинком, проводила ремонт будинку та господарських будівель.

Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями вона не має можливості, так як в свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння №393 вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4. На даний час такої форми власності, як власність колгоспного двору, законом не передбачено, що є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість в нотаріальній конторі.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі вона також не має можливості, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 виданий на ім'я матері після її смерті.

Згідно технічного паспорта до спадщини входить житловий будинок означений літ «А», 1967 р забудови, вартістю 26037 грн., загальною площею 34.8 кв.м., житловою 25.6 кв.м., допоміжною 9.2 кв.м., ґанок вартістю 62 грн., сарай літ. «Б» вартістю 3193 грн., погріб літ. «В» вартістю 4648 грн., убиральня літ. «Г» вартістю 665 грн., загальною вартістю 34605 грн.

Земельна ділянка, на якій розташовані житловий будинок з господарськими будівлями перебувала в користуванні ОСОБА_4

Згідно виписки № 01-9/74 від 28.07. 2015 року її матері ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) за № 379 в землі, що перебувала в колективній власності СВК «Селищанський» на підставі державного акту на право колективної власності на землю № м020 від 26.12.1995 року. Тобто її мати отримала право на земельну частку (пай) за життя, а саме з моменту видачі свідоцтва про право колективної власності на землю СВК «Селищанський» членом якого вона була. Та обставина, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я матері був виданими після її смерті не позбавляє її права на пай і дане право входить до складу спадщини.

Отже, до складу спадщини входить земельна частка (пай) розміром 2.64 в умовних кадастрових гектарах без визначення їх меж в натурі, розташована на території Селищенської сільської ради Тиврівського району, нормативно- грошовою оцінкою згідно витягу виданого Тиврівським відділом Держгеокадастру 53710 грн. 85 коп.

Просить визнати за нею, ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1: житловий будинок означений літ «А», 1967 р забудови, вартістю 26037 грн., загальною площею 34.8 кв.м., житловою 25.6 кв.м., допоміжною 9.2 кв.м., ґанок вартістю 62 грн., сарай літ. «Б» вартістю 3193 грн., погріб літ. «В» вартістю 4648 грн., убиральня літ. «Г» вартістю 665 грн., загальною вартістю 34605 грн.; та право на земельну частку (пай) розміром 2. 64 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі, яка розташована на території Селищенської сільської ради Тиврівського району, нормативно-грошовою оцінкою 53710 грн. 85 коп., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Селище Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача Селищенської сільської ради в судове засідання не з'явився. Селищенська сільська рада просить справу розглянути у відсутності її представника, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Відповідно до положень ст.5 ЗК України (1990 року), земля могла належати громадянам на праві колективної власності.

Відповідно до ст.17 ЗК України, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Згідно з Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8.08.1995 р. № 720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 р. №7 (із змінам, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р. № 2), член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 11 Постанови від 30.05.2008 р. - № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець має право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента Україні від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, (а.с.4), яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в с. Селище Тиврівського району.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в АДРЕСА_1, що стверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння № 393, виданого виконкомом Селищенської сільської ради 14 лютого 1989 року (а.с.6), однак у ньому вказано, що даний житловий будинок з господарськими будівлями належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4. На даний час такої форми власності, як власність колгоспного двору, законом не передбачено.

Також до складу спадщини входить земельна частка (пай) розміром 2.64 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебувала в колективній власності СВК «Селищанський», що стверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія НОМЕР_1 (а.с.5), який видано на ім'я спадкодавця після її смерті, випискою відділу Держгеокадастру у Тиврівському районі Вінницької області № 01-9/74 від 28.07.2015 р.

Позивач - спадкоємиця першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, спадщину прийняла відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, шляхом фактичного вступу до шести місяців з часу відкриття спадщини у володіння та управління спадковим майном. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає, що стверджується довідкою Державного нотаріального архіву Вінницької області 1064/01-18 від 06.08.2015 р.

Вартість земельної ділянки становить 53710, 85 грн., що стверджується витягом про нормативно - грошову оцінку відділу Держгеокадастру у Тиврівському районі Вінницької області № 01-9/74 від 28.07.2015 (а.с.14).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р.,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1: житловий будинок означений літ «А», 1967 р забудови, вартістю 26037 грн., загальною площею 34.8 кв.м., житловою 25.6 кв.м., допоміжною 9.2 кв.м., ґанок вартістю 62 грн., сарай літ. «Б» вартістю 3193 грн., погріб літ. «В» вартістю 4648 грн., убиральня літ. «Г» вартістю 665 грн., загальною вартістю 34605 грн.;

Визнати за ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) розміром 2. 64 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі, яка розташована на території Селищенської сільської ради Тиврівського району, нормативно-грошовою оцінкою 53710 грн. 85 коп., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Селище Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ратушняк І. О.