Справа №751/3292/15-ц
Провадження №2/751/771/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2015 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд м. Чернігова
в складі: головуючого-судді Маслюк Н.В.
при секретарі Дасюк Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму житла та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в подальшому збільшила позовні вимоги (а.с.2-3, 25), остаточно просить розірвати договір найму житлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 від 21 лютого 2008 року, укладений з відповідачем, визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 лютого 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір найму житлового приміщення по АДРЕСА_1. Вказує, що відповідач не заселився в будинок, не сплачує комунальні послуги, з 2009 року зв'язок з ним втрачено, місце проживання на даний час не відоме. За таких підстав, позивач не має можливості розпорядитися своєю власністю на власний розсуд.
Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, згідно ст. 74 ЦПК України.
Суд, у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, визнав можливим справу розглянути у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах.
З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 успадкувала майно після смерті ОСОБА_3, що складається із 23/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.10). Відповідно ст. 1299 ЦК України вона набула право власності на вказане майно, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.14).
21 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір найму житлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 (а.с.11). Згідно умов договору наймач зобов'язаний зареєструватися і проживати на даній житловій площі постійно. Оплату проводити в рамках закону. У разі не проживання у вказаній квартирі квартиронаймач несе відповідальність за порушення паспортного режиму.
З копії домової книги вбачається, що, крім власника 23/50 частин житлового будинку ОСОБА_1, в ньому зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с.9).
Як вбачається із копії акту вуличного комітету №42 від 12.03.2015 року, відповідач по АДРЕСА_1 прописаний, але не проживає з моменту реєстрації.
Відповідно ч.2 ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази.
Беручи до уваги, що ОСОБА_2 в спірному будинку до цього часу значиться зареєстрованим (а.с.17), однак там не проживає, оплату за оренду кімнати в спірному будинку не здійснює понад шість місяців, що перешкоджає власнику здійснювати права і нести обов'язки щодо вказаної квартири, що передбачено ст. 319 ЦК України, а отже відповідно до ст. 386, 391, 810, 825 ЦК України вказане право позивача підлягає захисту.
За вказаних обставин, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди житлового приміщення та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування спірним будинком підлягають задоволенню.
У відповідності до ст..88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-62, 64, 88, 208, 209, 212-215, 218, 226, 292 ЦПК України, ст..ст. 16, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 810, 825 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму житла та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Розірвати договір найма (піднайма) житлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 від 21.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя Н.В. Маслюк