Провадження № 22-ц/779/199/2015
Головуючий у 1 інстанції Бойчук О.В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Меленко О.Є.

суддів Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: апелянта ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і її вихованні та визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб-орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та стягнення половини додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, мотивуючи вимоги тим, що бувша дружина не дозволяє йому бачитися з донькою, уникаючи спілкування з цього приводу. Вважає, що крім порушення його прав, травмується і дитина. Просив суд визначити час для спілкування з дитиною протягом тижня та у вихідні дні.

В свою чергу, ОСОБА_2 у листопаді подала зустрічний позов, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 відмовляється добровільно надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Крім цього вимагала стягнення половини витрат, пов'язаних з заняттями дитини англійською мовою та у гуртку хореографії.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб - орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і її вихованні та визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною задоволено частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - побачення, спілкування та спільний відпочинок в присутності матері за місцем перебування матері та дитини з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. вівторка кожного тижня місяця та з 17 год.00 хв. до 20 год.00 хв. п'ятниці кожного тижня місяця; побачення , спілкування та спільний відпочинок без присутності матері в межах міста Івано-Франківська з 10.00 хв. до 17 год.00 хв. неділі кожного тижня місця.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 будь яких перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_5, та у її вихованні на час визначений для побачень, спілкування та спільного відпочинку батька і дитини, а у час перебування дитини та матері за межами України - у час, визначений для побачення, спілкування та спільного відпочинку в присутності матері за місцем перебування матері і дитини.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб-орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька та стягнення половини додаткових витрат на дитину - задоволено частково.

Дозволено виїзд малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю ОСОБА_2 для спільного відпочинку за кордон України в країни Іспанію, Румунію, Болгарію, Македонію, Албанію, Чорногорію, Італію, Грецію, Туреччину, Чеську Республіку, Словаччину, Угорщину, Австрію, Республіку Польща без згоди на виїзд дитини батька ОСОБА_4 у строк три місяці з дня набрання цим рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 840 грн. додаткових витрат на дитину.

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, 243 грн. 60 коп. витрат по оплаті судового збору.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_4 не надав жодних доказів, які підтверджували факт чинення йому перешкод у вихованні дочки. Натомість, позивач під час побачень з дочкою, навмисне розповідає про сімейні конфлікти, зокрема і про поділ майна між подружжям, що на думку апелянта негативно впливає на безтурботний життєвий ритм та психологічний настрій 5-річної доньки. З цих підстав, ОСОБА_2 наполягала на встановленні побачень батька з дитиною в її присутності.

Також апелянт зазначає, що позивач безпідставно не надає нотаріально-посвідченої згоди на тимчасовий виїзд дитини за межі України з метою відпочинку, забезпечення фізичного і духовного розвитку дитини. При цьому апелянт вказує, що забезпечення відпочинку дитини за межами України повністю здійснюється за її кошти, оскільки згідно довідки з місця роботи у ОСОБА_4 наявна заборгованість по сплаті аліментів.

Апелянт вважає, що ОСОБА_4 не бажає забезпечити дочці достатній рівень життя для її фізичного, розумового,духовного, морального та соціального розвитку. А тому визначений судом першої інстанції строк у три місяці для виїзду малолітньої дитини за межі України є мінімальним, та таким що не дозволить забезпечити достатній відпочинок дитини за кордоном.

З цих підстав, рішення суду в частині визначення часу та днів побачень, спілкування та відпочинку ОСОБА_4 з дитиною та в частині визначення строку для виїзду дитини за кордон без згоди батька, ОСОБА_2 просила змінити, а саме: визначити спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - побачення, спілкування та спільний відпочинок тільки в присутності матері за місцем перебування матері дитини з 10 год.00 хв. до 17 год.00 хв. неділі кожного тижня місяця, а в час перебування матері з дитиною за межами України - за місцем перебування матері з дитиною за межами України.

В частині визначення судом строку надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька, ОСОБА_2 просила дозволити виїзд малолітньої ОСОБА_5 без згоди батька дитини до досягнення нею 16-річного віку.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник вимоги підтримали з тих же мотивів, що зазначені в апеляційній скарзі, просили про її задоволення.

ОСОБА_5, будучи належно повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник служби у справах дітей в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, доводи її представника, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу участі одного з батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною.

На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку 10.10.2013 року.

Згідно копії свідоцтва про народження (а.с.6) ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст.150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач ОСОБА_4 зобов'язаний брати участь у вихованні його дитини і має право на особисте спілкування з дочкою, а відповідач ОСОБА_2 не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

Згідно з ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами.

На підставі наявного витягу з рішення №437 від 05.09.2014 року виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, колегія суддів повністю погоджується з визначеним способом участі батька ОСОБА_4 у вихованні дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та спілкуванні з нею, оскільки такий спосіб забезпечить рівність батьків у здійснені своїх прав та обов'язків, надання неповнолітній дитині таких умов, що сприяють набуттю дитиною належного розвитку та виховання.

Колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб участі у вихованні дочки повністю відповідає можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкуванню кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який забезпечить участь кожного з батьків в процесі навчання, додаткових заняттях, спілкуванні поза годинами навчального процесу. Даний спосіб надасть можливість батьками піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток з визначенням достатнього часу для цього.

Посилання апелянта на те, що участь батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею негативно впливає на безтурботний життєвий ритм та психологічний настрій дитини, судом відхиляється, оскільки будь-яких даних про те, що таке спілкування є несприятливим для розвиту дитини, порушує її права та законні інтереси не встановлено.

Що стосується посилання доводів ОСОБА_2 в частині визначеного судом строку надання дозволу на виїзд малолітньої дитини без згоди батька за межі України, то такі заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні.

Порядок виїзду за кордон дітей та громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ та постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Таким чином надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон до досягнення нею 16-років та без згоди одного із батьків, як на цьому наполягала ОСОБА_2, суперечитиме вищевказаним нормам матеріального права та змісту положень ст.ст. 141, 157 СК України, які визначають рівність прав і обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Разом з тим, визначаючи трьохмісячний строк з дня набрання цим рішенням законної сили, судом першої інстанції не врахував того, що метою виїзду за кордон ОСОБА_2 вказувала відпочинок та оздоровлення дитини, а такі зазвичай мають сезонний характер та пов'язуються з літнім періодом, який визначеним судом строком виїзду не охоплюється. Крім цього, зважаючи на наявні між сторонами непорозуміння, що виникли внаслідок неврегульованості майнових питань, питань, пов'язаних з реалізацією батьківських прав та обов'язків, що вирішуються в судовому порядку а також тривалість судового розгляду ( враховуючи перегляд рішень у судовому порядку), колегія суддів приходить до переконання, що надання дозволу для виїзду дитини за кордон у супроводі матері без згоди батька протягом одного року після набрання чинності цим рішенням буде відповідати інтересам дитини та жодним чином не порушить прав батька на участь у спілкуванні з донькою, її вихованні.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає до зміни в частині строку надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

На підставі викладеного та ст.ст. 141, 150 СК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України», керуючись ст.,ст. 307; 309; 313; 314; 316; 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2014 року в частині строку надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - змінити.

Дозволити виїзд малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір'ю ОСОБА_2 для спільного відпочинку за кордон України в країни Іспанію, Румунію, Болгарію, Македонію, Албанію, Чорногорію, Італію, Грецію, Туреччину, Чеську Республіку, Словаччину, Угорщину, Австрію, Республіку Польща без згоди на виїзд дитини батька ОСОБА_4 на строк один рік з дня набрання цим рішенням законної сили.

В решті рішення Івано-Франківського міського суду від 10 грудня 2014 року залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.А. Девляшевський

А.Ю. Малєєв