Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Мирошниченка Ю. М. , при секретарі Ковальовій О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старо-Кримської селищної ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 який ним було самочинно збудовано. В нотаріальній конторі позивачці роз'яснили, що оскільки житловий будинок належним чином в БТІ не зареєстрований видати свідоцтво про прийняття спадщини можливості не мають. На підставі викладеного просила визнати за нею право власності на самочинно збудований житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого 20.06.2012 року Маріупольським БТІ, садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 збудовано самочинно в 1978 році.

Згідно відповіді третьої Маріупольської державної нотаріальної контори від 14.09.2015 року інформація щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто обов'язковою умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ наданих в пункті 3.1. Листа від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

За чинним на час будівництва домоволодіння законодавством в 1974 році передбачалося, що будинки та домоволодіння піддягають державній реєстрації в БТІ (пункт 1 «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР" від 31.01.1966р., затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР). При цьому пунктом 4 даної Інструкції встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селиш міського типу УРСР, що належать громадянам на праві особистої власності.

Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Одночасно з цим статтею 105 Цивільного кодексу УРСР (від 1963 р.) було передбачено, що громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Судом встановлено, що за діючим на час зведення домоволодіння законодавством спадкодавцем не було належним чином оформлене та зареєстроване в БТІ своє право власності на новозбудований будинок, не було здано в експлуатацію та не отримано відповідний акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою- власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Крім цього, відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самовільного будівництва)" право власності на самовільно побудовані жилі будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як ті особи, які здійснили самовільне будівництво, так і їх спадкоємці.

Поряд з цим, за загальним правилом, якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (ч. 1 ст. 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"). При цьому, визнаючи право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (поіменувати) ці матеріали чи обладнання. Однак, такої вимоги позивачем не заявлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Старо-Кримської селищної ради про визнання права власності- відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційниого суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним текстом рішення можливо буде ознайомитися в канцелярії суду 13.11.2015 року.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко