Справа № 140/1960/14-ц Провадження № 22-ц/772/485/2015Головуючий в суді першої інстанції Безрученко А. М.
Категорія 58Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М.В, суддів ПанасюкаО.С. та БереговогоО.Ю, при секретарі ПантелеймоновійА.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Немирівського районного суду від 17 грудня 2014р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (треті особи без самостійних вимог : відділ державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Немирівського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5) про звільнення з-під арешту автомобіля, визнання права власності на автомобіль, --

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2014р. ОСОБА_3. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 (треті особи без самостійних вимог : відділ державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Немирівського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_5) про звільнення з-під арешту автомобіля, визнання права власності на автомобіль.

Просив звільнити автомобіль Chevrolet AVEO TC58U 2007р. випуску, держ.номер НОМЕР_1 з-під арешту, накладеного відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції від 07.04.2014р. про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони щодо його відчуження. Вказаний арешт накладено у зв'язку з виконанням рішення про стягнення з ОСОБА_4. боргу в сумі 62216грн. на користь громадянина ОСОБА_5.

Також просив визнати за ним право власності на вказаний автомобіль.

Зазначив, що уклав угоду з громадянином ОСОБА_4. про придбання у нього вказаного автомобіля. Оскільки цей автомобіль був предметом застави в якості забезпечення виконання кредитного зобов'язання ОСОБА_4. перед ПАТ «Укрсоцбанк», позивач сам зобов'язався погасити кредит, про що передав ОСОБА_6. розписку-зобов'язання від 03.07.2012р. Він же своїми коштами протягом 2012-2014р.р. і погасив вказаний кредит, хоча платежі здійснювалися від імені ОСОБА_4. Після цього ОСОБА_4. передав йому автомобіль разом з усією документацією.

Позивач вважає себе власником автомобіля, оскільки саме він оплатив його вартість банку. А ОСОБА_4. право власності на автомобіль не набув. Він лише користувався ним з грудня 2007р. по липень 2012р. У зв'язку з цим позивач вважає, що зазначена вище постанова про накладення арешту є незаконною.

Рішенням Немирівського районного суду від 17.12.2014р. у задоволенні вказаного позову ОСОБА_3. було відмовлено.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3. просить дане рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вважає, що відмовляючи йому в позові, суд першої інстанції не з'ясував дійсні обставини справи, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

Належним чином повідомлений ОСОБА_4. в суд апеляційної інстанції не з'явився з невідомих причин.

Повідмлення про розгляд справи, яке надсилалося ОСОБА_5, поштовим відділенням повернуто апеляційному суду з відміткою про те, що за зазначеною в апеляційній скарзі адресою він не проживає. Оскільки ОСОБА_5. не повідомив про зміну місця свого проживання чи перебування, то згідно положень ч.1 ст.77 ЦПК України він вважається повідомленим належним чином.

Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України неявка за таких обставин зазначених осіб не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

Адвокат ОСОБА_7, яка представляє інтереси ОСОБА_3, підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник відділу державної виконавчої служби Немирівського районного управління юстиції ГалаченкоВ.І. просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Вислухавши зазначених осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав :

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що між ОСОБА_3. та ОСОБА_4. було укладено не договір купівлі-продажу автомобіля, а угоду, згідно з якою ОСОБА_4. передав цей автомобіль в користування позивачу і в подальшому зобов'язався переоформити його на ім'я ОСОБА_3, що виконаним не було. Тобто, позивачем право власності не набуто. А розписки-зобов'язання, на які посилається позивач, не можуть прирівнюватися до договору купівлі-продажу автомобіля, який мав би бути укладений у формі, установленій для цього чинним законодавством.

При цьому суд першої інстанції правильно послався на ст.34 Закону України «Про дорожній рух» і постанову Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. №1388 «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», згідно з якими договір купівлі-продажу автомобіля підлягає обов'язковій реєстрації в органах державної автомобільної інспекції України і повинен укладатися у письмовій формі. Також слід звернути увагу на ту обставину, що на момент оформлення зазначених вище «розписок-зобов'язань» від 03.07.2012р. позивачем та відповідачем ОСОБА_4. не взято до уваги, що всупереч п.п.2.1.10, 8.1 чинного на той час Договору застави, укладеного 26.12.2007р. між заставодержателем АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4, останній зобов'язався передати ОСОБА_3. автомобіль без письмової на це згоди заставодержателя.

У зв'язку з наведеним суд правильно відмовив і в задоволенні вимог позивача про звільнення автомобіля з-під арешту, оскільки він не є власником вказаного автомобіля.

Доводи апеляційної скарги фактично повторюють обгрунтування позовних вимог і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, оскаржуване рішення є законним і обгрунтованим, а тому підстав для його скасуванні чи зміни колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317ЦПК України, колегія суддів, --

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду від 17 грудня 2014р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :