Справа № 456/4067/15-ц
Провадження № 2/456/1882/2015
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

05 жовтня 2015 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитчин І. М. , вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу ,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовною заявою та просить стягнути з відповідача АТ « ОСОБА_2 та кредит» в його користь., заборгованість за договором - заявою № 300131/170246/1 - 15 від 10.02.2015 року, в сумі 600, 00 доларів США, що становить 13170,00 гривень та судові витрати стягнути з відповідача.

Згідно із ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, передбачених у ст.120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Закон України « Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 1 цього закону судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-19 від 22 травня 2015 року.

Статтю 5 цього Закону викладено в новій редакції, відповідно до якої споживачі, які звернулися до суду з позовами, що пов'язані із захистом їхніх прав, виключені з переліку осіб звільнених від сплати судового збору.

У той же час частина 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, які пов'язані з порушенням їхніх прав.

Під час вирішення питання, яка з однопредметних законодавчих норм рівної ієрархії підлягає застосуванню, перевагу слід надати тій з них, що прийнята пізніше. В даному випадку пізніше прийняті норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», які також є спеціальними, що безпосередньо регулюють правовідносини у сфері сплати судового збору.

Таким чином, є всі підстави вважати, що при поданні зазначеного позову позивач зобов'язаний сплачувати судовий збір.

Ставки судового збору визначені у ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки позивачем судовий збір не сплачений, вважаю, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України, тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119, 120 цього Кодексу сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_4