АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2413/15 Головуючий 1-ї інстанції - Мішуровська С.Т.
Справа №629/5044/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Коваленко І.П.,

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1., третьої особи: ОСОБА_3., в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1.н., яка продовжує навчання, в розмірі 1000,00грн. щомісячно з усіх видів доходів, в тому числі з орендної плати за користування належним йому земельним паєм, починаючи з дня подачі позову до суду і до 31.01.2017року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23-річного віку.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано між ними 09.04.2003року. Від цього шлюбу вони мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., яка на даний час досягла повноліття і 01.09.2014року навчається на 1-му курсі денного відділення Харківського торгівельно-економічного коледжу КНТЕУ. Термін навчання у коледжу визначено з 01.09.2014 року по січень 2017 року. Згідно договору №1/ТО-14 про підготовку фахівця з вищою освітою на умовах повного відшкодування витрат на навчання від 18.08.2014року, позивач повинна сплачувати за перший рік навчання кожні півроку по 2 700,00грн., за другій рік - по 2 750,00грн., за третій рік - 5 500,00грн. Їхня донька потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає в гуртожитку, за користування яким сплачує за півроку 1 530,00грн., а також їй необхідно харчуватися, проводити оплату транспортних витрат, купувати навчальну літературу. Позивач зараз не працює, є інвалідом III групи безстроково, отримує незначний розмір пенсії - 949,00грн. на місяць, тому їй дуже важко одній утримувати дочку, яка продовжує навчання. Окрім того, дочка хворіє, перебуває на обліку у лікаря невропатолога та кожні півроку повинна проходити курс лікування, на що також потрібні кошти. В свою чергу відповідач працездатний, мешкає в селі, має своє домашнє господарство. У нього є земельний пай на території Бунаківської сільської ради Лозівського району Харківської області, за який він регулярно отримує орендну плату. Відповідач на хронічні захворювання не страждає, не є інвалідом, інших утриманців немає, однак у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на навчання.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2. заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1. не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги не визнає.

Представник відповідача ОСОБА_1. - ОСОБА_4. заперечувала проти задоволення позову, вказуючи, що у відповідача є інша сім'я, на його утриманні та вихованні зараз знаходиться шість неповнолітніх дітей, що потребує значних витрат. Крім того, син відповідача знаходиться на лікуванні у лікарні м. Харкова, остання дитина народилася в їхній сім'ї у 2015 році. З ним також проживають двоє дітей його дружини від її попереднього шлюбу. Відповідач на даний час не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний. Також, на його утриманні знаходяться батьки похилого віку, яким він постійно допомагає.

Третя особа: ОСОБА_3. не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2015 року позов ОСОБА_2. задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. аліменти на утримання доньки ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_1.н., в твердій грошовій сумі - по 200,00грн. щомісячно, починаючи з 25.11.2014року і до закінчення навчання - до 31.01.2017року. Рішення в частинні стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному, безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2. і ОСОБА_1. перебували в зареєстрованому шлюбі, який у подальшому між ними розірвано - 09.04.2003року. Від цього шлюбу сторони мають дитину - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.н.

Згідно довідки №13-074 від 08.09.2014року, виданої Харківським торговельно-економічним коледжем КНТЕУ, ОСОБА_3. з 01 вересня 2014 року є студенткою 1-го курсу денної форми навчання цього учбового закладу. Термін навчання з 01.09.2014р. по 31.01.2017р., за своє навчання вона повинно сплачувати грошові кошти у визначеному в договорі розміру (а.с.18).

Згідно до вимог ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, зокрема, стана здоров'я та матеріальне становище дитини, стана здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до роз'яснень, які містяться в п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006року, обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення віку, який перевищує 18, але не менше 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим матеріальної допомоги; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що зараз на вихованні та утриманні відповідача знаходяться шестеро малолітніх дітей, які народилися від фактичних шлюбних відносин з іншою жінкою, а саме дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.н., сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.н., дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.н.; сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5.н., сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6.н, дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_7.н.

Громадянська дружина відповідача на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку, т.я. троє із перелічених дітей ще не досягли 3-х років.

Окрім того, разом зі сім'єю відповідача проживають та знаходяться на утриманні двоє неповнолітніх дітей його громадянської дружини від попереднього шлюбу: ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_8.н., та ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_9.н.

Також, судом першої інстанції не враховано, що відповідач ОСОБА_1. проживає в селі, з 2008 року ніде не працює, постійного заробітку (доходу) не має. Працевлаштуватися в селі він не може, оскільки там відсутня будь-яка робота. Його батьки знаходяться в похилому віці, а саме мати - ОСОБА_11,1949р.н., а батько - ОСОБА_12, 1947р.н., останні є пенсіонерами. Його батьки та малолітні діти часто хворіють, потребують постійного уходу та забезпечення ліками. Відповідач не має у своїй власності рухоме чи нерухоме майно, зокрема, автомобіля, квартири, будинку і т.п. Його сім'я фактично існує за рахунок городини та підсобного господарства своєї співмешканки ОСОБА_13. Дохід цієї сім'ї фактично складається із тимчасової соціальної допомоги на утримання дітей та орендної плати на земельну ділянку, яку виплачують один раз на рік натуроплатою. Цих коштів явно не вистачає для нормального рівня життя та в перерахунку на кожну дитину сума доходів є значно меншою прожиткового мінімуму на дитину.

В свою чергу донька сторін - ОСОБА_3., 1996р.н., є повнолітньою, інвалідом будь-якої групи не являється, отже має змогу заробляти собі на життя сама, з урахуванням тяжкого матеріального становища її батька.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 200,00грн. щомісячно на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, 1996р.н., яка продовжує навчання, суд першої інстанції не врахував тяжке матеріальне становище платника аліментів, який фактично не в змозі надавати таку допомогу, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення - про відмову ОСОБА_2. в позові.

Згідно п.п.1),4) ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.п.1),4), 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2015 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -