03.02.2015 Справа № 756/5380/14-ц
номер справи 756/5380/14-Ц
номер провадження 2/756/121/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року Оболонський районний суд м.Києва у складі:

головуючого - судді Кричиної А.В.

при секретарі Ганзюку Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України «Укрпрофздоровниця», ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, згідно якого просив: визнати незаконним та скасувати наказ від 18.03.2014 року № 24-к в.о. голови Правління Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України «Укрпрофоздоровниця»; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника голови правління ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України «Укрпрофоздоровниця»; зобов'язати ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України «Укрпрофоздоровниця» відшкодувати грошові кошти ОСОБА_1, як оплату за час вимушеного прогулу; судові витрати покласти на відповідача; допустити негайне виконання рішення суду. Після збільшення позовних вимог (а.с. 74-77) позивач просив суд також стягнути з ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України «Укрпрофоздоровниця» на користь позивача моральні збитки у розмірі 100 000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.02.2011 року позивача було незаконно звільнено з посади заступника голови правління Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України «Укрпрофоздоровниця». 17.05.2012 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 поновлено на роботі та стягнуто на його користь кошти в розмірі 26 934,00 грн. 21.11.2012 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва рішення від 17.05.2012 року залишено без змін. Рішення суду було виконано лише 17.01.2013 року, через 9 місяців після набрання законної сили рішення. Позивач після свого поновлення на роботі мав право на 7 денну відпустку, а за період з 2012-2013 року на 24 денну відпуску. Однак в порушення Закону України «Про відпустки» відповідач не надав відпуску та не виніс відповідних наказів. 18.03.2014 року наказом № 24-к ОСОБА_1 було звільнено по ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначений наказ підлягає скасуванню, оскільки є незаконним. 30.09.2013 року наказом № 226 голови правління ОСОБА_4 затверджена нова структура апарату правління у зв'язку з реорганізацією структури та оптимізації кількості працівників апарату правління, проте в жодному документі не зазначені причини проведення такої реорганізації. 02.10.2013 року за № 12-01/982 на адресу профспілки підприємства було направлено повідомлення про внесення змін в організацію структури та штату працівників. 29.10.2013 року наказом № 239 була створена комісія по встановленню осіб, які мають переважне право на залишення на роботі. 01.11.2013 року був постановлений наказ про повідомлення про планове звільнення. Позивач відмовився ознайомлюватись з наказом про планове звільнення, оскільки йому не було надано документи, витребувані ним у адміністрації. Позивач був позбавлений можливості об'єктивно оцінити правильність та законність свого звільнення. Відповідач не вручив ОСОБА_1, в порушення норм КЗпП України, список вільних вакансій станом на 07.11.2013 року.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, при цьому зазначив, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки відповідачем не була дотримана процедура скорочення, йому не запропонували вакантні посади, які існували на час скорочення та на які він мав право відповідно до своєї освіти, стажу роботи, сімейного стану. Так, він вважає, що мав всі законні підстави на зайняття посади заступника Голови правління з економічних питань.

Представник відповідача ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України «Укрпрофоздоровниця» у судовому засіданні проти позову заперечував, суду зазначив, що нова структура апарату правління товариства згідно рішення Наглядової Ради від 20.09.2013 року № Р10-14 приймалась у зв'язку з необхідністю реорганізації цієї структури, у зв'язку з її неефективністю. В апараті товариства працювало 101 працівник, після проведення реорганізації 93 працівники. В запереченнях проти позову відповідач пояснив, що Голова правління видав наказ від 30.03.2013 року № 226. Даним наказом було введено в дію з 01.10.2013 року нову структуру апарату Правління, ліквідовано з 02.01.2014 року структурні підрозділи попередньої структури, перейменовано деякі відділи, затверджено штат згідно нової структури, доручено компетентним особам попередити під особистий підпис про зміни структури та пов'язані з цим зміни умови праці. Відповідно до додатку № 1 до вказаного наказу усі працівники апарату Правління були ознайомлені з наказом під підпис, у тому числі й позивач. Згідно протоколу засідання комісії з визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення від 30.10.2013 року № 1 було встановлено, що посада заступника голови Правління, яку займає ОСОБА_1, підлягає скороченню. В п. 2.1 даного протоколу було закріплено пропозицію для позивача, зважаючи на наявність у нього вищої освіти, одночасно з персональним попередженням про наступне звільнення зайняти вакансію провідного спеціаліста відділу розвитку та маркетингу.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в справі містяться відповідні документи, заяв, заперечень, клопотань суду не надавав, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та постановити рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши письмові докази у справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача ПАТ лікувально-оздоровчих закладів професійних спілок України «Укрпрофоздоровниця» прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як роз'яснено в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 (з наступними змінами і доповненнями), розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався за два місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до наказу № 1-к від 10.01.2013 року ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника голови правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» з 23.02.2012 року на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 17.05.2012 року. (а.с. 183)

Згідно наказу № 24-к від 18.03.2014 року ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_1 звільнено з посади заступника Голови Правління з 18.03.2014 року у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України.( а.с. 148)

При звільненні ОСОБА_1 відповідачем були дотримані всі вимоги діючого законодавства.

Так, судом встановлено, що на підприємстві в дійсності відбулись зміни в організації виробництва і праці і відбулось скорочення штату, що підтверджується: - рішенням Наглядової Ради від 20.09.2013 року № Р10-14 ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» про затверджено структуру апарату Правління з граничною чисельністю працюючих 93 одиниці, яким доручено Голові Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця» розробити і затвердити штатний розклад апарату (а.с. 90); - витягом з протоколу засідання Наглядової Ради від 20.09.2013 року № Р10 9 (а.с. 91- 92); - наказом Голови правління № 226 від 30.09.2013 року «Про зміни в організаційній структурі апарату Правління ПрАТ «Укрпрофоздоровниця», згідно якого з 01.10.2013 року введено в дію структуру апарату Правління граничною чисельністю 93 одиниці (а.с. 98-103), в той час як до зазначеного часу існувала структура апарата товариства з граничною чисельністю 101 одиниця відповідно до рішення Наглядової ради від 15.04.2011 року (а.с 96); - наказом № 240 від 29.10.2013 року «Про підпорядкування структурних підрозділів апарату Правління», згідно якого з метою вдосконалення роботи структурних підрозділів апарату Правління та підвищення рівня ефективності системи управління проведення перепідпорядкування структурних підрозділів та заступників голови (а.с. 126); - звітністю поданою до Київською міського центру зайнятості Печерського району про планове звільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, згідно якої загальна кількість скорочення складає 53 особи. (а.с. 123).

Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом встановлено, що відповідно до вимог зазначеної статті відповідачем наказом № 239 від 29.10.2013 року була створена комісія з визначення осіб, які мають право переважне право залишитись на роботі або щодо яких встановлено обмеження на звільнення.(а.с. 109). Протоколом зазначеної комісії від 30.10.2013 року ОСОБА_1, враховуючи наявність вищої освіти та досвіду роботи, вирішено, що одночасно з персональним попередженням про наступне звільнення запропонувати посаду провідного спеціаліста відділу розвитку та маркетингу. (а.с. 110-119) При цьому на час роботи зазначеної комісії та проведення процедури звільнення позивач не повідомляв відповідача про наявність у нього двох неповнолітніх дітей, не вбачається даної інформації і з Особового листка з обліку кадрів та автобіографії позивача, що заповнені ним власноручно. (а.с. 142-146). Позивача ознайомили з наказом № 226 від 30.09.2013 року «Про зміни в організаційній структурі апарату Правління», про що свідчить його власноручний запис в списку про ознайомлення з зазначеним наказом, де він вимагає надати йому завірену копію зазначеного наказу (а.с. 104).

Крім того, на виконання вимог ст. 49-2 КЗпП України та наказу № 244 від 01.11.2013 року «Про попередження про заплановане звільнення» (а.с. 37-40) позивача письмово повідомляли про заплановане звільнення, з одночасною пропозицією вакантної посади провідного спеціаліста відділу розвитку та маркетингу Повідомленням від 07.11.2013 року № 13 (а.с. 127). Зазначене підтверджується актом про відмову підписувати зазначення повідомлення № 1 від 07.11.2013 року на якому позивач власноручно підтвердив, що відмовляється отримувати вказане повідомлення. (а.с. 128). Надавалась позивачу і пропозиції від 14.03.2014 за № 72, 73 на зайняття вакантних посад, які ОСОБА_1 не отримав, оскільки за викликом відділу кадрів не з'явився, у грубій формі відмовився від спілкування, що підтверджується відповідним актом. (а.с. 137-139).

Згідно ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник При розгляді справи судом встановлено, що за поданням Голови правління відповідача за № 2 від 12.03.2014 року та № 12-01/244 від 14.03.2014 року (а.с. 131, 140) Рішенням профспілкового комітету від 14.03.2014 року було надано згоду на розірвання трудового договору з заступником Голови Правління ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників. Про зазначене Голова профкому ОСОБА_6 повідомила Голову Правління листом № 29 від 17.03.2014 року. (а.с. 141). Дане засідання було проведено за участю ОСОБА_1, з дотриманням вимог ст. 43 ч. 3 КЗпП України, що підтверджується Протоколом № 4 від 12-17 березня 2014 року. (а.с. 132-136).

В судовому засіданні позивач заявив, що мав переважне право на зайняття посади заступника Голови Правління з економічних питань. Разом з тим, при дослідженні посадової інструкції заступника Голови Правління з економічних питань встановлено, що кваліфікаційною вимогою є наявність повної вищої освіти з бухгалтерським або економічним фахом та стаж економічної або бухгалтерської роботи не менш три роки. ( а.с. 180-182). Позивач має лише вищу юридичну освіту, отже не відповідав кваліфікаційним вимогам, що вимагаються при призначенні на дану посаду, та помилково вважає, що має переважне право на зайняття вказано посади.

Таким чином, дослідженими доказами доведено, що на підприємстві дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці, які потягли скорочення чисельності і штату працівників, тому відповідне звільнення ОСОБА_1 з посади згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників відбулося з дотриманням чинного законодавства.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, які заявлено позивачем, то слід зазначити, що згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків) встановлених частиною другою цієї статті.

Підстави вважати дії відповідача є протиправними та такими, що призвели до заподіяння шкоди позивачу, відсутні, а отже і вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 40, 42, 43, 49-2, 233 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-59, 60, 61, 73, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва.

Суддя: