Справа № 758/1316/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської Ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ЖБК «Мотозадовець-7» визнання права власності на квартиру в порядку спадкування з законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 11.09.1982 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Києва в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу було зроблено запис №1132 та видано свідоцтво про укладення шлюбу від 11.09.1982 року серії НОМЕР_2.

Вказує, що від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Крім того, вказує, що під час шлюбу, 20.01.1989 року на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів №1176 від 08.12.1988 року, ОСОБА_4, як члену ЖБК «Мотозаводець-7» була надана кооперативна двокімнатна квартира АДРЕСА_1 на сім'ю з трьох осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2) відповідно до ордеру № НОМЕР_3 від 20.01.1989 року.

Звертає увагу суду на те, що 10.10.1991 року вартість вищезазначеної квартири була виплачена повністю за спільні сімейні кошти подружжя, відповідно до довідки ЖБК «Мотозаводець-7» № 37 від 05.11.2.014 року, у якій зазначено, що сума пайового внеску за квартиру в розмірі 12 121,08 крб. сплачена у повному обсязі.

Також зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що відділом реєстрації смерті у м.Києві зроблено відповідний актовий запис №12957 від 31.07.2014 року та видано свідоцтво про смерть від 31.07.2014 року серії НОМЕР_4, після чого відкрилася спадщина, до складу якої увійшла вищезазначена квартира.

Вказує, що 21.01.2015 року вона звернулась до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4, однак 21.01.2014 року листом №142/02-14 від 21.01.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

В зв'язку з вищевикладеним, оскільки вона з чоловіком проживали разом з 1982 року, вони вели спільне господарство, вартість квартири була виплачена за спільні кошти, враховуючи те, що заповіт за своє життя ОСОБА_4 не склав, вона після його смерті у встановлений законом термін звернулась до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці відсутні, вона змушена була звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву в якій позов підтримала, просила його задоволити повність з підстав, викладених в ньому та проводити розгляд справи у її відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу відповідно до норм діючого законодавства України та проводити судовий розгляд у його відсутності, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності.

Треті особи у судове засідання не з'явились, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Судом встановлено, що 11.09.1982 року позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, про що Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Києва в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу було зроблено запис №1132 та видано свідоцтво про укладення шлюбу від 11.09.1982 року серії НОМЕР_2 (а.с.11).

Крім того, від цього шлюбу у позивачки з ОСОБА_4 народилося двоє дітей: донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10) та син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).

Як вбачається з матеріалів справи, під час шлюбу, 20.01.1989 року на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів №1176 від 08.12.1988 року, ОСОБА_4, як члену ЖБК «Мотозаводець-7» була надана кооперативна двокімнатна квартира АДРЕСА_1 на сім'ю з трьох осіб (ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2) відповідно до ордеру № НОМЕР_3 від 20.01.1989 року (а.с.15).

Також слід зазначити, що 10.10.1991 року вартість вищезазначеної квартири була виплачена повністю за спільні сімейні кошти подружжя позивачки та ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ЖБК «Мотозаводець-7» № 37 від 05.11.2.014 року (а.с.14), у якій зазначено, що сума пайового внеску за квартиру в розмірі 12 121,08 крб. сплачена у повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, про що відділом реєстрації смерті у м.Києві зроблено відповідний актовий запис №12957 від 31.07.2014 року та видано свідоцтво про смерть від 31.07.2014 року серії НОМЕР_4 (а.с.12).

Крім того, слід зазначити, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла вищезазначена квартира.

Як вбачається з матеріалів справи, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, тобто діти позивачки та померлого ОСОБА_4 відмовились від належної їм частини спадкового майна (а.с.30 зворот, 31).

Судом встановлено, що оскільки померлий ОСОБА_4 заповіт за життя не склав, позивачка як єдина спадкоємиця першої черги 21.01.2015 року звернулась до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка - ОСОБА_4 (а.с.30). Однак 21.01.2014 року листом №142/02-14 від 21.01.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.38).

Як встановлено в ході судового розгляду позивачка на день смерті свого чоловіка ОСОБА_4 і на даний час користується вищезазначеною квартирою, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Згідно положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч.3 ст.384 ЦК України: «У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником».

Частина 3 ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до правил ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово- будівельного кооперативу, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За положенням ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази зібрані по справі, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та знайшов своє доведення в ході судового розгляду, а тому підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 328, 331, 375, 376, 1278 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 209, 212-214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської Ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ЖБК «Мотозадовець-7» визнання права власності на квартиру в порядку спадкування з законом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, а саме: квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 29,1 кв.м, загальною площею 51,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич