Номер провадження: 22-ц/785/2297/15
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом знесення об'єктів самочинного будівництва, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення компенсації заподіяної моральної шкоди, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - КП "ЖКС "Хмельницький", Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління архітектури містобудування Одеської міської ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, -

встановила:

16 липня 2010р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який остаточно уточнив, просив суд:

- усунути перешкоди у здійсненні прав користування та розпоряджання квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_3, ОСОБА_4 знести самовільно збудовану стіну, яка примикає до стіни його ванної кімнати, та демонтувати усі полки та стелажі, які розміщені на стіні його ванної кімнати;

- поновити порушене право та зобов'язати відповідачів відремонтувати покрівлю над належною йому кімнатою ванни шляхом приведення її до первісного стану;

- зобов'язати відповідачів провести будівельні роботи по відновленню функцій зливної ями;

- знести незаконно збудовану огорожу квітника, яка виступає на відстань одного метра за фасадну лінію житлових будинків двору і дати можливість йому та іншим мешканцям двору користуватись загальним двором;

- стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоди в розмірі 4000грн. і судові витрати.

Позивач зазначив, що він є власником частини квартири АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 без дозволу та його згоди здійснили самовільно реконструкцію квартири АДРЕСА_2, а саме: побудували стіну на місці колишнього дворового туалету, обладнали собі підсобне приміщення, поставили в ньому стелажі. Вказана стіна примикає до зовнішньої стіни його ванної кімнати та полки закріплені на зовнішній стороні його ванної кімнати. Вказаними діями відповідачі унеможливили йому доступ до вказаної зовнішньої стіни, позбавили можливості підтримувати її та проводити ремонт.

Також позивач вказав, що відповідачі без його дозволу провели реконструкцію покрівлі над приміщенням належної йому ванни, внаслідок чого почалося протікання, було пошкоджено стелю, та він був змушений зняти поломаний та пошкоджений шифер, перекрити покрівлю над приміщенням ванни металевим профілем, витратив на це 1283грн. Тобто внаслідок самовільної реконструкції покрівлі йому було завдано матеріальну шкоду на вказану суму.

Позивач послався на те, що його звернення до відповідачів, в ЖЕК, до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, не дали ніяких результатів для усунення вищевказаних порушень його прав, тому він звернувся з вказаним позовом до суду.

Рішенням Малиновського районного суду від 23 грудня 2013року у задоволені позову ОСОБА_2 було відмовлено (том 2 а.с.154-157).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014р. було скасовано рішення Малиновського районного суду від 23 грудня 2013р. з ухваленням нового рішення, яким позов ОСОБА_2 був задоволений частково (том 2 а.с.208-214).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України від 19 листопада 2014р. було скасовано рішення апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014р. з направленням справи на новий апеляційний розгляд (том 2 а.с.247-249).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду від 23 грудня 2013року, ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права (том 2 а.с.162-163).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_2, представника відповідачів, який просив відмовити у задоволені позову, представника Малиновської районної адміністрації, яка просила позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в частині зобов'язання відповідачів знести самовільно збудовану стіну, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовивши ОСОБА_2 у задоволені позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 не надав суду відповідні та допустимі докази на підтвердження своїх позовних вимог.

Судова колегія не може повністю погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, з урахуванням наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 березня 2004р. квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в рівних частках (том 1 а.с.7).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 червня 2011р. було виділено у власність ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, яка складається з кімнати площею 14, 3кв.м., кухні, ванни, коридору, вбудованої шафи, частки веранди, а ОСОБА_8 і ОСОБА_7 було виділено у власність квартиру АДРЕСА_1, яка складається з кімнати площею 18,7кв.м. і частки веранди (том 1 а.с.125).

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 травня 1998р. ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_2 в рівних частках (том 1 а.с.50).

Вищевказані квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 знаходяться в глибині одного двору. Біля вказаних квартир знаходиться дворовий туалет. Вхід до туалету був з двору. Позивач ОСОБА_2 мав доступ до зовнішньої частини стіни належної йому ванної кімнати.

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів місцевого самоврядування є обов'язковими до виконання всіма підприємствами, установами, організаціями і громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Розпорядження відповідачем не виконане.

Згідно ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" - будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів норм і правил забудови населених пунктів. Об'єктами архітектури є будинки і споруди житлово-цивільного, комунального, промислового та іншого призначення і т.д.

На підставі положень ст. 28 цього Закону, власники та користувачі об'єктів архітектури зобов'язані отримувати у встановленому законом порядку дозвіл на виконання робіт, пов'язаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом об'єкта архітектури.

За вимогами ст. 23 Закону України "Про планування і забудову територій", будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з вимогами законодавства та відповідно до затвердженої проектної документації, отже особа, яка має бажання провести реконструкцію, повинна отримати в інспекції архітектурно - будівельного контролю дозвіл на проведення робіт по реконструкції приміщення. Здійснення робіт без відповідного дозволу на їх виконання вважається самовільним і тягне за собою відповідальність відповідно до діючого законодавства.

Пунктом 1.4.5. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань ЖКГ № 76 від 17 травня 2005р., передбачено, що для одержання дозволу на переобладнання і перепланування житлових будинків їх власники подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Згідно п. 1.4.6. цих же правил, власник, що припустив самовільне перепланування або переобладнання житлового приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відповідно до п.21 "Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями", затвердженими Постановою КМУ №572 від 08 жовтня 1992р., не допускається виконання робіт та інші дії, що викликають псування приміщень, підвищений шум чи вібрацію, порушують умови проживання громадян.

Також будівництво (реконструкція) об'єкту здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Містобудівельна документація повинна бути узгоджена з управлінням архітектури та містобудування, органами санітарного та пожежного нагляду, управлінням екологічної безпеки, управлінням інженерного захисту території міста, а також іншими організаціями, вказаними у завданні на проектування.

Статтею 29 Закону України "Про планування і забудову території" від 20 квітня 2000р. за №1699-111, передбачено, що здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно законодавства.

Статтею 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" від 20 травня 1999р. № 687-ХІУ визначено, що будівництво та нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об'єкта архітектури, здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, Державних стандартів, Норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів.

Статтею 12 Закону України "Про основи містобудування" передбачено, що до компетенції органів місцевого самоврядування у сфері містобудівельної діяльності на їх території належить право затвердження місцевих правил забудови, внесення змін у зазначені документи за поданням спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури відповідно до законодавства.

Пунктом 7 ст.376 ЦК України встановлено, що у випадку істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, за свій рахунок провести відповідну перебудову.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 самовільно, без будь-яких дозвільних документів державних органів та органів місцевого самоврядування, без згоди ОСОБА_2 та інших мешканців сусідніх квартир, переобладнали дворовий туалет та провели реконструкцію покрівлі над належною позивачу ОСОБА_2 ванною кімнатою.

В результаті вказаних незаконних дій відповідачі перекрили існуючий вхід до дворового туалету, побудувавши стіну, яка примикає до зовнішньої стіни ванної кімнати позивача ОСОБА_2, та в існуючій стіні туалету пробили новий вхід. Таким чином, відповідачі обладнали собі підсобне приміщення з окремим входом до нього. У вказаному підсобному приміщенні відповідачі обладнали полки та стелажі. При цьому, прохід до зовнішньої стіни належної позивачу ванної кімнати заблоковано. Тому позивач позбавлений можливості доступу до стіни з метою її обслуговування.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі технічними паспортами на квартири АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, відповідними скаргами ОСОБА_2 до КП "ЖКС Хмельницький", листом КП "ЖКС "Хмельницький" від 19травня 2010р., листами Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 18 травня 2010р. та від 15 червня 2010р., Актом від 11 листопада 2010р., листом управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 01 березня 2011р. (том 1 а.с.9- 10, 12-25, 52-54, 64 - 68, 78, 96- 101, 102- 104, 108 - 109, 115 - 116, і. с. 14 - 15, 38 - 39).

На вимогу апеляційного суду відповідна комісія Малиновської районної адміністрації також встановила, що відповідачі самовільно побудували стіну та реконструювали дах приміщення ванної кімнати, належної позивачу ОСОБА_2, що підтверджується актом від 10 квітня 2015р. (том 3 а.с.35).

В даному судовому засіданні апеляційної інстанції, представник Малиновскої районної адміністрації підтвердила, що відповідачі самовільно побудували стіну, яка примикає до належної позивачу ванної кімнати.

Представник відповідачів в судовому засіданні апеляційної інстанції фактично визнав, що відповідачі дійсно самовільно, без будь-якого дозволу та без згоди позивача ОСОБА_2 побудували стіну, яка примикає до зовнішньої стіни ванної кімнати позивача ОСОБА_2, та в існуючій стіні туалету пробили новий вхід, оскільки у них руйнувалася стіна належної їм частини квартири, а отримання дозволу на проведення таких робіт є проблематичним.

З урахуванням вищевказаних обставин судова колегія дійшла до висновку про задоволення позову ОСОБА_2 в частині зобов'язання ОСОБА_3 і ОСОБА_4 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно побудованої ними стіни на місці колишнього туалету, яка примикає до ванної кімнати квартири АДРЕСА_1.

Скасував рішення апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014р., суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що апеляційний суд, зобов'язавши в резолютивній частині рішення усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою, шляхом знесення самовільно побудованої ними стіни на місці колишнього туалету, поставив вчинення таких дій у залежність від розробки відповідною проектною організацією проекту. Суд касаційної інстанції вказав, що такий висновок суду є не безумовним, суд зобов'язав відповідачів вчинити дії залежно від обставин, які невідомо чи настануть.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 відмовився від надання клопотання та сплату відповідного проекту.

Судова колегія вважає, що задоволення позову ОСОБА_2 в частині зобов'язання відповідачів знести самовільно побудовану ними стіну, підлягає задоволенню без будь-яких умов та наявності проекту про можливість відповідної перебудови, оскільки відповідачі в порушені прав позивача провели таку перебудову.

Судова колегія вважає, що всі питання щодо виконання рішення суду про знесення самовільно збудованої стіні сторони повинні вирішувати у ході виконання рішення суду.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача ОСОБА_2 про демонтування усіх полок та стелажів, які розміщені на стіні його ванної кімнати, оскільки актом від 10квітня 2015р. встановлена відсутність таких стелажів та полок (том 3 а.с.35). Доводи позивача ОСОБА_2 відносно того, що відповідачі мають можливість знову змонтувати вказані полки та стелажі, є безпідставними та не можуть бути задоволені вимоги відносно того, що в даний час не існує.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про зобов'язання відповідачів відремонтувати покрівлю над належною йому кімнатою ванни шляхом приведення її до первісного стану, оскільки в судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 пояснив, що він ще в 2010році зробив ремонт покрівлі, та вважає, що відповідачі повинні сплатити йому витрати на ремонт. Але вказані вимоги позивач не заявляв та не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення витрат на ремонт покрівлі.

Судом касаційної інстанції вказано, що в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачі провели реконструкцію зазначеного даху та не з'ясований первісний його стан, тому такі вимоги про проведення даху у первісний стан унеможливлює виконання рішення суду в цій частині.

Разом з тим, з акту від 10 квітня 2015р. вбачається, що при побудуванні відповідачами стіни, яка примикає до приміщення ванної кімнати позивача, був реконструйований дах квартири АДРЕСА_1, а саме піднесений(том 3 а.с.35). Але з урахуванням задоволення вимог позивача про знесення вказаної стіни, при виконанні рішення суду також буде з'ясовано питання, пов'язане з дахом квартири АДРЕСА_1.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 про знесення незаконно збудованої відповідачами огорожі квітника, яка виступає на відстань одного метра за фасадну лінію житлових будинків двору і дати можливість йому та іншим мешканцям двору користуватись загальним двором, оскільки вказаний квітник розташований на території загального користування, та позивач ОСОБА_2 не надав суду першої та суду апеляційної інстанції докази відносно того, що наявність вказаного квітника створює саме йому перешкоди у користуванні належної йому квартири. Відносно того, що наявність вказаного квітника створює перешкоди іншим мешканцям двору, то слід зазначит, що вони не надавали позивачу повноваження заявляти такі вимоги від їх імені. Навпаки в матеріалах справи є заяви мешканців двору, які не заперечують проти наявності вказаного квітника.

Крім того, позивач ОСОБА_2 також зробив біля своєї квартири огорожу.

Згідно акту від 10 квітня 2015р. КП "ЖКС Хмельницкий" готовить пакет документів для вирішення питання про демонтаж встановленої відповідачами огорожі, що підтвердила в судовому засіданні апеляційної інстанції представник Малиновської районної адміністрації.

У задоволені позову ОСОБА_2 про стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди в розмірі 4000грн. слід відмовити з наступних підстав.

Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Відповідно до роз'яснень у п.п.3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з подальшими змінами та доповненнями, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

ОСОБА_2 у своєму уточненому позові не вказав в чому полягає завдана йому моральна шкода, з чого він виходив, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000грн. (том 1 а.с.5-6,112,том 2 а.с.70-71). Відсутні також будь-які допустимі докази завдання моральної шкоди.

Не доведеними є вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання відповідачів провести будівельні роботи по відновленню функції зливної ями, оскільки матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження цих вимог.

Не підлягають задоволенню і вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідачів на його користь витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 500грн., які він поніс за надання послуг адвоката при складанні позовної заяви у сумі 400грн. та за надання консультації у сумі 100грн. (том 1 а.с.26-27, 62).

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20 грудня 2011р. "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що особа, яка надавала ОСОБА_2 правову допомогу, приймала участь у судових засіданнях, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді та тривалість цих дій.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 303,304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2013року скасувати в частині відмови у задоволені позову про знесення об'єкту самочинного будівництва, ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом знесення самовільно побудованої ними стіни на місці колишнього туалету, яка примикає до ванної кімнати квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Т.В. Цюра

С.О. Погорєлова