Справа № 495/51/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/5662/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Шабівської сільської ради

про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя та визначення порядку користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В :

08.01.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Шабівської сільської ради (далі по тексту - третя особа) про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя та визначення порядку користування земельною ділянкою (а.с.2-5).

Так, позивач просив суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину у спільному майні подружжя, у відповідності до добровільного поділу нерухомого майна(встановленого порядку користування), а саме:приміщення у житловому будинку літ.»А»,житловій прибудові літ. «А1» за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі:1-2 веранда площею 23,4 кв.м., 1-7 житлова кімната площею 9,6 кв.м., 1-8 житлова кімната площею 15,5 кв.м., 1-9 кухня площею 14,2 кв.м., 1-10 ванна кімната площею 4,4 кв.м., 1-11 вбиральня площею 1,6 кв.м.,а такожКотельня літ. «Б», Водопровід №4, Огорожа №3 в загальному користуванні;

- решту майна виділити ОСОБА_2;

- визначити порядок користування земельною ділянкою згідно часток у домобудівлі, а саме: по 1/2 частці - кожному із сторін - із земельної ділянки загальною площею 0,3163 га за адресою: АДРЕСА_1;

- стягнути судовий збір та витрати на юридичні послуги.

Позивач - ОСОБА_1, у судове засідання не з'явилася, але її представник подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з урахуванням схеми узгодженого порядку користування земельної ділянки, а по житловому будинку - відповідно до висновку експерта, просить суд розглянути справу за її відсутності (а.с.108).

Відповідач - ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з урахуванням схеми узгодженого порядку користування земельної ділянки, а по житловому будинку - відповідно до висновку експерта, просить суд розглянути справу за його відсутності. Також зазначає, що до заяви ОСОБА_1 щодо розподілу земельної ділянки претензій не має (а.с.109).

Третя особа - Шабівська СР, відзив або заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 до суду не надала та її представник в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні поштові повідомлення (а.с.86, 92, 98, 103).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-якого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст.169 ЦПК України).

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 13.11.1977 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, актовий запис № 48, який було розірвано рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.02.2011 року, справа № 2-2143/2010.

Під час шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спільні кошти було придбано житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці 0,3134 га, який було зареєстровано на ОСОБА_2

Відповідно до технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 435), виданого 23.12.2010 року КП «Білгород-Дністровське БТІ», власником садибного (індивідуального) житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_2 (а.с.21-25).

Згідно із рішенням Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №212-VI «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та госпбудівель, гр. ОСОБА_2» від 23.09.2011 року, передано гр. ОСОБА_2 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та госпбудівель, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13).

За твердженням позивача, відповідач в добровільному порядку відмовляється від поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визначення порядку користування земельної ділянки, що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з відповідним позовом.

У відповідності до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хворобою, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Закон закріплює існування двох видів права спільної власності: з визначенням часток учасників - спільна часткова і без визначення таких часток - спільна сумісна. Центральним у їх розмежуванні є те, що частка співвласників у праві спільної часткової власності є вираженою арифметично (1/2, 2/3, 4/5 і т. д.). Натомість частка учасника спільної сумісної власності у спільному майні завчасно не визначена. Остання встановлюється при поділі майна між співвласниками, а також при виділі частки когось із них.

Однією з підстав набуття права спільної сумісної виступає факт укладення (реєстрації) шлюбу. Стаття 60 Сімейного кодексу України поширює правовий режим спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що є продовженням загальної норми ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням.

Статтею 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

Оскільки спільна сумісна власність не передбачає визначення часток учасників, а поширюється на усе майно, при здійсненні поділу такого майна слід виходити з презумпції рівності часток. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, придбаний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період спільного шлюбу. Але і на даний час єдиним власником зазначеного нерухомого майна є ОСОБА_2, який в добровільному порядку ухиляється від поділу житлового будинку та земельної ділянки з ОСОБА_1

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2011 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності було задоволено. Визнано договір купівлі-продажу частини житлового будинку АДРЕСА_1, що складається з: літ. «В» - гараж, літ. «в» - майстерня, літ. «Є» - літня кухня, літ. «І» - сарай, літ. «Л» - літня кухня-гараж, №5 - цистерна, укладений 23.06.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсним. Визнано за ОСОБА_3 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1, що складається з: літ. «В» - гараж, літ. «в» - майстерня, літ. «Є» - літня кухня, літ. «І» - сарай, літ. «Л» - літня кухня-гараж, №5 - цистерна.

Рішенням Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №208-VI «Про надання дозволу на розробку технічної документації на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків та господарських будівель» від 23.09.2011 року надано дозвіл на розробку технічної документації на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), громадянам України, із земель житлової та громадської забудови, Шабівської сільської ради згідно Додатку.Землевпорядній організації, при розробці технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельні ділянки, передбачити надання громадянам України безплатно у власність земельні ділянки, із земель житлової та громадської забудови Шабівської сільської ради, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.26).

Відповідно до Додатку до рішення №208-VI від 23.09.2011 року ОСОБА_3 є громадянином, якому надано дозвіл на розробку технічної документації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків та господарських будівель, у зв'язку із відчуженням житлових будинків на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.01.2011 року (а.с.27).

Рішенням Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №212-VI «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку та госпбудівель, гр. ОСОБА_2» від 23.09.2011 року, передано гр. ОСОБА_2 безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та госпбудівель, за адресою АДРЕСА_1 (а.с.13).

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1, відповідно до ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України має право на отримання частки на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, придбаний сторонами в період спільного шлюбу, та 1/3 частки земельної ділянки з урахуванням земельної ділянки ОСОБА_3

Так, в п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», пленум роз'яснив, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи рівність сторін перед судом, суд не вбачає ніяких порушень цивільних прав ОСОБА_2, у разі часткового задоволення таких позовних вимог ОСОБА_1

Крім того, згідно клопотання ОСОБА_1, судом була призначена судова будівельно-технічна експертиза щодо визначення ідеальної частки кожної зі сторін у відповідності до встановленого порядку користування (добровільного поділу) житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 та визначення порядку користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1, загальною площею 0,3163 га - по 1/2 частині кожному зі сторін.

На виконання судової ухвали про призначення експертизи справу повернуто з експертної установи до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з наданням експертного висновку № 12/03 від 25.07.2014 року.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що сторони надали спільну Угоду про використання частин земельної ділянки з урахуванням земельних ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3:

- земельна ділянка ОСОБА_1 площею 0,1074 га;

- земельна ділянка ОСОБА_2 площею 0,0922 га;

- земельна ділянка ОСОБА_3 площею 0,1156 га.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Підставу позову повинен довести саме позивач.

В свою чергу, згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про часткову правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, на підставі чого позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Шабівської СР про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя та визначення порядку користування земельною ділянкою підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ОСОБА_1при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України, ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Шабівська сільська рада про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя та визначення порядку користування земельною ділянкою - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частку в будинку АДРЕСА_1, яка складається з: приміщення житлового будинку літ. «А» в складі: 1-7 житлова площею 9,6 кв.м.; приміщення житлової прибудови літ. «А1» в складі: 1-2 веранда площею 23,4 кв.м., 1-8 житлова площею 15,5 кв.м., 1-9 кухня площею 14,2 кв.м., 1-10 ванна площею 4,4 кв.м., 1-11 туалет площею 1,6 кв.м., загальною площею по літ. «А» 68,7 кв.м.; котельні літ. «Б» площею 6,32 кв.м., вбиральні літ. «К», частини №3 огорожі, №4 водопровід.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на ? частку в будинку АДРЕСА_1, яка складається з: приміщення житлового будинку літ. «А» в складі: 1-3 коридор площею 5,2 кв.м., 1-4 житлова площею 8,4 кв.м., 1-5 житлова площею 12,1 кв.м., 1-6 житлова площею 20,2 кв.м.; приміщення житлової прибудови літ. «А1» в складі: 1-1 коридор площею 3,3 кв.м., загальною площею по літ. «А» 49,2 кв.м.; гаражу літ. «В» площею 23,52 кв.м., майстерні літ. «в» площею 14,95 кв.м., літньої кухні літ. «Є» площею 72,44 кв.м., тамбуру літ. «є» площею 4,09 кв.м., підвалу літ. «є1» площею 16,11 кв.м., сараю літ. «І» площею 4,45 кв.м., літньої кухні-гаражу літ. «Л» площею 60,80 кв.м., №1 ворота, частини №3 огорожі, №5 цистерна.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1074 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка була надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0922 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка була надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд (присадибна ділянка).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1):

- сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 157 (сто п'ятдесят сім) гривень 23 (двадцять три) копійки;

- витрати на правову допомогу в розмірі 1 709 (одна тисяча сімсот дев'ять) гривень;

- витрати на проведення експертизи в розмірі 2 050 (дві тисячі п'ятдесят) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Шабівська сільська рада про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя та визначення порядку користування земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко