Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнив та остаточно просив стягнути солідарно з ОСОБА_6 як власника мікроавтобуса «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, та ОСОБА_4 як орендаря цього автомобіля 17 857 грн на відшкодування майнової шкоди та 350 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19 серпня 2004 року на 212 км + 550 м автодороги Київ - Одеса з вини ОСОБА_7, який керував автобусом «Вольво», що належав ТзДВ «Автоход», державний номерний знак НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у якій внаслідок зіткнення автобуса з мікроавтобусом «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, загинув його батько ОСОБА_8

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2010 року провадження у справі у частині позову до ТзДВ «Автоход» закрито у зв'язку ліквідацією зазначеного товариства та відмовою ОСОБА_3 від позову до нього.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 червня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 16 186 грн на відшкодування майнової шкоди та 120 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія») на користь ОСОБА_3 8 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТ СБ України) на користь ОСОБА_3 8 500 грн на відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 15 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з МТ СБ України на користь ОСОБА_3 17 857 грн на відшкодування майнової шкоди.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині стягнення з ОСОБА_4 на його користь 15 тис. грн на відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 150 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. У решті рішення не оскаржується.

У касаційній скарзі відповідач ОСОБА_4, від імені якої діє представник ОСОБА_5, просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19 серпня 2004 року на 212 км + 550 м автодороги Київ - Одеса з вини ОСОБА_7, який керував автобусом «Вольво», що належить на праві власності ТзДВ «Автоход», державний номерний знак НОМЕР_2, сталася ДТП, у якій внаслідок зіткнення з мікроавтобусом «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_9, загинув батько позивача ОСОБА_8

Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України Черкаської області від 28 вересня 2006 року кримінальну справу, порушену за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, закрито у зв'язку зі смертю водія автобуса «Вольво» ОСОБА_7, який порушив вимоги п. 11.3 Правил дорожнього руху (далі - Правила), що знаходиться з технічної точки зору у причинному зв'язку із виникненням ДТП.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи від 04 червня 2006 року № 10031 водій автомобіля «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_7, діючи відповідно до вимог п. 11.3 Правил, мав технічну можливість не стати небезпекою для руху водію мікроавтобуса «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, і тим самим мав технічну можливість не допустити зіткнення транспортних засобів.

У діях водія мікроавтобуса «Мерседес-Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_9 порушень Правил немає.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким у момент ДТП керував ОСОБА_9, відповідно до страхового полісу була застрахована ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Матеріалами справи підтверджені витрати, пов'язані зі спорудженням надгробного пам'ятника, у сумі 16 186 грн та 1 671 грн за ритуальні послуги.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги ст. ст. 1167-1168, 1172, 1187 ЦК України.

Стягуючи з ОСОБА_4 120 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався ст. ст. 1172, 1188 ЦК України та на обґрунтування свого висновку виходив з того, що внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки: автобуса «Вольво» та автомобіля «Мерседес-Бенц», загинув пасажир автобуса - батько позивача, при цьому врахував, що водій ОСОБА_7, який керував автобусом «Вольво», що належав ТзДВ «Автодор», з вини котрого сталося ДТП, загинув, ТзДВ «Автодор» ліквідовано, водій автомобіля «Мерседес-Бенц» ОСОБА_9, який перебував із ОСОБА_4 у трудових відносинах, під час ДТП загинув.

Стягуючи з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 8 500 грн на відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що стягнення моральної шкоди відшкодовується незалежно від вини водія автобуса «Мерседес-Бенц» ОСОБА_9

Стягуючи з МТ СБ України 8 500 грн на відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що автобус «Вольво» був застрахований Білоруською страховою компанією, що свідчить про наявність «Зеленої картки», чинної на час ДТП.

Стягуючи з ОСОБА_4 16 186 грн на відшкодування майнової шкоди, суд керувався ст. 1201 ЦК України та виходив з доведеності цих позовних вимог.

Проте з такими висновками обґрунтовано не погодився апеляційний суд за таких обставин.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № № 6-108цс13, положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст. ст. 1166 1167 ЦК України, у зв'язку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам.

Аналіз норм ст. ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

За змістом ч. 2 ст. 1188 ЦК України обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої іншим особам (які не є власниками або володільцями транспортного засобу, наприклад, пасажир транспортного засобу) покладається на власників (володільців) джерел підвищеної небезпеки, незалежно від вини обох водіїв або одного із них (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Суб'єктом права вимоги компенсації моральної шкоди є особа, якій ця шкода безпосередньо завдана неправомірними діями (бездіяльністю) інших осіб. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю (ч. 2 ст. 1169 ЦК України).

З огляду на вищевикладене правильним є висновок суду першої інстанції, з яким у цій частині погодився й апеляційний суд, про відшкодування моральної шкоди саме ОСОБА_4, оскільки на час скоєння ДТП вона була володільцем джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Зокрема, згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власної ініціативи чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації.

При цьому суд має виходити із засад розумності та справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Так, щодо визначеного судом першої інстанції розміру моральної шкоди у сумі 120 тис. грн, то апеляційний суд дійшов висновку, що судом не наведено мотивів щодо встановлення розміру такої шкоди та не наведено правового обґрунтування щодо визначення такого розміру, не взято до уваги засади розумності та справедливості, виходячи з обставин ДТП та ступеня вини учасників ДТП.

За таких обставин та враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зменшення суми моральної шкоди до 15 тис. грн.

Водночас апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність стягнення моральної шкоди по 8 500 грн з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та МТ СБ України, так як Постанова від 28 вересня 1996 року № 1175, яка діяла на час виникнення правовідносин, не передбачала обов'язку страховика цивільної відповідальності відшкодування такої шкоди.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди у вигляді витрат, пов'язаних зі спорудженням надгробного пам'ятника у сумі 16 186 грн та 1 671 грн за ритуальні послуги, апеляційний суд виходив з передбачених ст. 1201 ЦК України підстав, згідно з якими особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

При цьому апеляційний суд виходив з того, що винним у скоєнні ДТП визнано водія білоруського транспортного засобу «Вольво», цивільно-правова відповідальність якого застрахована Білоруською страховою компанією «Белгосстрах», про що свідчить наявність у винної особи договору міжнародного автомобільного страхування «Зелена картка», чинного на час скоєння ДТП.

За таких обставин та з підстав, передбачених нормами Закону України «Про страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року «Про порядок і умови проведення обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», апеляційний суд дійшов правильного висновку про стягнення вказаних витрат з МТ СБ України як гаранта відшкодування шкоди на території України водіями-нерезидентами, враховуючи, що ця сума не перевищує встановленого законом ліміту.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213-214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до вимог ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі наявних у справі доказів та встановлених судом фактичних обставин справи.

Наведені в касаційних скаргах доводи висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, а згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вищевикладене дає підстави для висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню, а ухвалене у справі рішення апеляційного суду - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_3 та представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик