АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Міцнея В.Ф., Литвинюк І.М.

при секретарі Лук»янишиній М.В.

з участю сторін: позивача - ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3, її представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна осіб, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і встановлення факту, що має юридичне значення та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна осіб, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна осіб, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і встановлення факту, що має юридичне значення.

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна осіб, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що з вересня 2005 року по 23 травня 2012 року він з відповідачкою ОСОБА_3 проживав однією сім'єю, але не перебував у шлюбі. Так, з вересня 2005 року вони почали проживати однією сім'єю, перебуваючи за кордоном, заробляли гроші, щоб почати будівельні роботи житлового будинку відповідачки.

______________________________________________________________________________

№ 22ц/794/20/ 2015 р. Головуючий у І інстанції: Цуренко В.А.

Категорія: 48 Суддя-доповідач: Владичан А.І.

Рішенням Глибоцького районного суду від 23 квітня 2007 року його шлюб з першою дружиною ОСОБА_6 було розірвано.

За час проживання однією сім'єю з відповідачкою, за спільні кошти, вони поліпшили житловий будинок ОСОБА_3, який розташований в с. Карапчів Глибоцького району Чернівецької області. Вважав, що все майно набуте за час перебування з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах, належить їм на праві спільно сумісної власності.

За час розгляду справи в суді першої інстанції позивач по первісному позову ОСОБА_1 неодноразово змінював свої позовні вимоги. Згідно останньої редакції позовних вимог від 29 вересня 2014 року ОСОБА_1 просив суд встановити факт його проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з вересня 2005 року до 23 травня 2012 року, визнати їх спільною сумісною власністю придбані будівельні матеріали, конструкції та вартість виконаних робіт, пов'язані із поліпшенням житлового будинку, господарських будівель та споруд, що належать ОСОБА_3 на загальну суму 240812 грн. на рухоме майно, яке зазначено в позові на загальну суму 133740 грн. та кошти витрачені на навчання дітей ОСОБА_3 її синів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у сумі 45440 грн. 72 коп., а всього на суму 419992 грн., 72 коп.

Просив визнати за ним право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, та на 1/2 частину вартості робіт виконаних на покращення житлового будинку, господарських будівель та споруд, які належать ОСОБА_3 на загальну суму 120406 грн. та стягнути вказану суму на його користь. Стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на його користь 1/2 частину коштів витрачених на оплату навчання її дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у сумі 22720,36 грн., а також провести розподіл судових витрат.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просила суд також визнати такими, що належать їм на праві спільної сумісної власності, придбаний ними автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 і причіп марки «АМС 500 СТАРКОНЬ», реєстраційний номер НОМЕР_2. В зв'язку з тим, що на даний час автомобіль та причіп вибули з її володіння та знаходяться у користуванні ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з позивача грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості вказаних транспортних засобів, також 33000 гривень (3300) євро - коштів, які вона позичала ОСОБА_1 для спорудження пам'ятника на могилі його матері відповідача в с. Йорданешти Глибоцького району Чернівецької області та грошові кошти в розмірі 3 000 євро, які вона позичала для друга позивача ОСОБА_9.

Під час розгляду справи відповідачка також неодноразово змінювала зустрічні позовні вимоги, згідно останньої редакції змінених вимог від 23 вересня 2014 року ОСОБА_3 просила резолютивну частину її зустрічного позову до ОСОБА_1 від 14.09.2012 року доповнити та уточнити наступними пунктами: виключити з акту опису спільного майна від 25 травня 2012 року холодильник «LG», вартістю 3400 гривень, так вона його придбала 02.02.2007 року; тумбу, умивальник, дзеркало, так як це майно вона придбала 03.03.3007 року (в цей час ОСОБА_1перебував у шлюбних відносинах з колишньою дружиною ОСОБА_6). Поділити рухоме майно згідно акту опису від 25.05.2012 року між нею та ОСОБА_1, стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 39050 гривень (74100+2350+1650:2) за придбаний ними 31 липня 2008 року автомобіль марки «CHEVROLET AVEO», 2008 року випуску, зареєстрований 31.07.2008 року в Глибоцькому ВРЕР УДАІ УМВС, номерний знак НОМЕР_1, а також причіп марки «АМС 500 СТАРКОНЬ», з номерним знаком НОМЕР_2, зареєстрований 17.08.2010 року та комплектуючі запчастини, які знаходяться в даний час в особистому користуванні відповідача ОСОБА_1, стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_1 грошову компенсацію за проведення в період спільного життя капітального ремонту житлового будинку відповідача ОСОБА_1 в с. Йорданешти Глибоцького району Чернівецької області та придбання будівельних матеріалів, згідно висновку додаткової будівельно-технічної експертизи від 15.09.2014 року в розмірі 52357 гривень 80 копійок (104715:2=52357 ).

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року частково задоволені змінені позовні вимоги ОСОБА_1 та змінені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3. Встановлений факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 22 травня 2007року по 23.05.2012 року.

Проведений розподіл спільного сумісного майна, яке зазначено в акті опису сільської ради від 25.05.2012року з якого визнано право власності за ОСОБА_1 на суму 58815грн., а за ОСОБА_3 на суму 59280грн. та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю вартості цього майна 886,38грн.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль вартістю 51609грн. та причіп вартістю 2502грн. та стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 вартість ? частки транспортних засобів на суму 27055грн..

Визнано право власності за ОСОБА_3. на будівельні матеріали, обладнання, які були використані при облаштуванні огорожі з кованих виробів в с.Карапчів Глибоцького району вартістю 53268,25грн. та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вказаного майна в розмірі 26 634,12 грн.

В рештій частині позовних вимог сторін відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року є незаконним, протиправним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що суд безпідставно і незаконно відмовив йому в задоволенні змінених позовних вимог, а саме не визнав за ним право власності на будівельні матеріали, вироби і конструкції та вартість виконаних будівельних робіт, які витрачені та виконані на поліпшення спірного будинку, оскільки вони разом придбали за спільні кошти за час їхнього спільного проживання в період 2008-2012 років, будівельні матеріали та виконали будівельні роботи на поліпшення житлового будинку ОСОБА_3. Також даний факт підтверджується показами свідків, які судом не були взяті до уваги.

Також вказує, що судом першої інстанції невірно надано оцінку доказам по справі, оскільки відповідачкою не надано жодних належних доказів, що він не приймав участі у оплаті навчанні її дітей, оскільки судом було встановлено, що гроші які сторони разом заробляли тримали у сімейній касі, отже і бюджет у них був спільний, і з спільних коштів оплачували навчання дітей .

Крім того, судом безпідставно задоволено зустрічний позов відповідачки в частині розподілу вартості автомобіля та причепа, так як зазначені транспортні засоби являються його особистою власністю, які він придбав за свої власні кошти.

Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, оскільки при винесенні рішення суд не здійснив розподіл судових витрат. Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні його позову про визнання спільною сумісною власністю придбані будівельні матеріали, вироби та конструкції та вартості виконаних робіт, які витрачені та виконані на поліпшення житлового будинку, господарських будівель та споруд в селі Карапчів Глибоцького району вартістю 187544грн. та на кошти витрачені на навчання дітей ОСОБА_3 на суму 45440,72грн., а всього на суму 139212,72грн. та визнання за мною право власності на 1/2 частину вартістю 93772грн. та 22720,36грн., та ухвалити нове рішення, яким задовільнити його позов в цій частині, а також стягнути на його користь 1/2 частину витрат на навчання дітей ОСОБА_3 на суму 22720,72грн.

Скасувати зазначене рішення в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про розподіл автомобіля вартістю 51609грн.та причіпа вартістю 2502грн. та визнання за мною право власності на зазначений автомобіль та причіп та про стягнення з мене на користь ОСОБА_3 1/2 частини їх вартості у суммі 27055,50грн. і в цій частині відмовити у зустрічному позові ОСОБА_10.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати по справі: судовий збір 107,30грн. витрачені на заяву про забезпечення позову та призначення будівельно-технічної експертизи. Судовий збір у сумі 2100,42грн, судовий збір 114,70грн. за вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім"єю, витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи 3032грн. та за одержану юридичну допомогу 5000грн., а всього на суму 10354,42грн.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхиленню, враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У відповідності до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ч.1 ст.60, ст..70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу цього майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при постановленні рішення про часткове задоволення позовних вимог сторін, вірно встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 22 травня 2007року по 23.05.2012року.

Судом першої інстанції вірно проведений розподіл спільного сумісного майна, яке зазначено в акті опису сільської ради від 25.05.2012 року, з якого визнано право власності за ОСОБА_1 на суму 58815грн., а за ОСОБА_3 на суму 59280грн. та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 різницю вартості цього майна 886,38грн. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль вартістю 51609грн. та причіп вартістю 2502грн. та стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 вартість ? частки транспортних засобів на суму 27055грн..

Також судом першої інстанції задоволено позовні вимоги ОСОБА_3, якими визнано за ОСОБА_3 право власності на будівельні матеріали, обладнання, які були використані при облаштуванні огорожі з кованих виробів в с. Карапчів Глибоцького району вартістю 53268,25грн. та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вказаного майна в розмірі 26 634,12 грн.

Судом першої інстанції зазначено, що в судовому засіданні 29 жовтня 2014 року відповідачка визнала факт спільного придбання кованих виробів для обладнання огорожі в с. Карапчів Глибоцького району Чернівецької області тому саме їй слід виділити вказані матеріали та обладнання, які були використані при їх створені, стягнувши з відповідачки на користь позивача вартість 1/2 частки вказаного майна, що становить 26634,12 грн.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 про визнання за ним права власності на будівельні матеріали, вироби і конструкції та вартість виконаних будівельних робіт, які витрачені та виконані на поліпшення спірного будинку ОСОБА_3 в с.Карапчів Глибоцького району Чернівецької області, так як будівництво вказаного житлового будинку розпочато ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_12, а також те, що відповідно до Інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно № 27893505 від 09 жовтня 2014 року нерухоме майно за відповідачкою в с. Карапчів Глибоцького району Чернівецької області не зареєстровано.

Посилання апелянта, на те, що суд безпідставно і незаконно відмовив йому в задоволенні змінених позовних вимог, а саме не визнав за ним право власності на будівельні матеріали, вироби і конструкції та вартість виконаних будівельних робіт, які витрачені та виконані на поліпшення спірного будинку, оскільки вони разом придбали за спільні кошти за час їхнього спільного проживання в період 2008-2012 років, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову стягнення ? частки вартості навчання дітей відповідачки на користь ОСОБА_1, оскільки до переліку майна набутого за час спільного проживання не можуть входити витрати на отримання послуг щодо отримання освіти, більш того отримання послуг іншими особами.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги в частині визнання права власності за ОСОБА_3 на ? частку транспортних засобів, стягнувши на її користь вартість ? частки транспортних засобів, оскільки автомобіль і причіп ним було куплено особисто, за власні кошти, і ними користувався лише він.

Однак з такими посиланням колегія суддів погодитись не може, оскільки між сторонами встановлений факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 22 травня 2007 року, а автомобіль був придбаний в 2008 році та зареєстрований на ім'я позивача 31 липня 2008 року, а причіп придбаний та зареєстрований 17 серпня 2010 року, тобто під час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1, тому підлягає поділу як спільно придбане майно.

Відповідно до ст..88 ЦПК України, суд першої інстанції вірно вирішив питання розподілу судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: