Провадження № 2/201/3154/2015р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 листопада 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк до ОСОБА_1 (3-тя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Агро-Союз) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2015р. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 (3-тя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Агро-Союз) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «ВП «Агро-Союз» та ВАТ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір №126-СВ від 03.09.2010р. За умовами п.1.1 кредитного договору банк відповідно до умов та на термін цього договору надає позичальнику револьверну кредитну лінію без зобовязання надання (кредит) із загальною сумою кредиту 4 400 000 доларів США з можливістю отримувати в доларах США, євро та гривні та з терміном кредиту до 03.09.2011р., урахуванням обмежень, визначених у договорі, зокрема, але не обмежуючись, у пп. 3.2. (h)-3.2 (j) Договору. Згідно із умовами п.3.2 кредитного договору банк надає кошти позичальнику однією або кількома сумами. В подальшому до кредитного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими вносилися зміни та доповнення умов кредитного договору. Зокрема, додатковою угодою №14 від 30.01.2015р. до кредитного договору термін фінансування (згідно із визначеннями термінів, погодженими сторонами у кредитному договорі, термін фінансування означає дату, не пізніше настання якої (включно) загальна сума фінансування повинна бути повернута позичальником, та яка зазначена в п.1.1 цього договору) за кредитним договором було продовжено до 28.02.2015р.

У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором станом на 14.07.2015р. становить 78 985 831 грн. 59 коп. та 1 570 766 доларів США 01 центів, а саме: сума заборгованості за кредитом - 35 728 900 грн. та 1 480 622 доларів США 13 центів; сума заборгованості за відсотками 4 108 823 грн.50 коп. та 90 143 доларів США 88 центів; розмір неустойки за несвоєчасне повернення кредиту 22 112 649 грн. 68коп.; розмір неустойки за несвоєчасне повернення відсотків 997 083 грн.98коп.; розмір інфляційних витрат за кредитом 15 399 155 грн. 90коп.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 639 218 грн. 53коп.

06.09.2010р. між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №126-СВ/SUR-2. В подальшому до договору поруки укладалися договори про внесення змін та доповнень до нього. Згідно із п.1.1 договору поруки поручитель, як солідарний боржник, зобовязується безвідклично та безумовно сплатити банку за його першою вимогою, всі необхідні платежі за кредитним договором, в тому числі і погасити кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель зобовязується сплатити платежі, зазначені в п.1.1 договору, якщо йому надіслана банком письмова вимога протягом 2 робочих днів з дати такої вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або виправдань щодо вимоги, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань або утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки банку, вказані у вимозі. договором про внесення змін і доповнень від 17.04.2015р. до договору поруки сторонами було погоджено, що договір поруки набирає чинності з дати його підписання і діє протягом 10 років.

Поручителю направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка залишається не виконаною. Тому, посилаючись на норми ст.ст. 509, 525, 526, 554, 624, 625 ЦК України, банк просив позов задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_2 (діє на підставі довіреності від 21.07.2015р. а.с. № 147) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 та третя особа ТОВ „ВП „Агро-Союз в судові засідання, призначені на 19.10.2015р. та 05.11.2015р. повторно не зявилися, про дату та час слухання справи кожного разу були повідомлений належним чином: відповідач - за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 154), третя особа за її юридичною адресою. Згідно до відомостей електронної системи відстеження пересилання поштових відправлень «Укрпошти», судові повістки на 19.10.2015р. та 05.11.2015р. відповідачу направлені та вручені відповідно 06.10.2015р. та 23.10.2015р. (а.с. № 163-164, 172-173). Згідно до поштових повідомлень та відомостей електронної системи відстеження пересилання поштових відправлень «Укрпошти», судові повістки, направлені на адресу третьої особи, отримані уповноваженою особою (а.с. № 157, 163-164, 171).

19.10.2015р. представник третьої особи - ТОВ „ВП „Агро-Союз - ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 20.12.2012р. (а.с. № 166), подав до суду письмову заяву про відкладення судового засідання, призначеного на 19.10.2015р., посилаючись на те, що ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою третьої особи на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2015р. про відкриття провадження в даній справі та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.09.2015р. про повернення апеляційної скарги як неподаної (а.с. № 165), інших заяв та клопотань відповідач та третя особа до суду не надіслали, про причини неявки в судове засідання відповідачі суд не сповістили. Зважаючи на це, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачі вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату та час слухання справи.

Враховуючі вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та третьої особи на підставі вимог ст. 169 ЦПК України та за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України винести по справі заочне рішення суду.

Суд, вислухав представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із вимогами ст. ст. 553, 554 цього Кодексу за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсідіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вищим судом відзначено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.

Разом із тим, пред'явлення позову до солідарних боржників є правом, а не обов'язком банку чи іншої фінансової установи (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Пунктом 9 даної Постанови визначено, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Таким чином, суд виходить з того, що ч. 1 ст. 554 ЦК України встановлена солідарна відповідальність боржника і поручителя у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, що передбачає право кредитора пред'явити позов за своїм вибором лише до боржника або лише до поручителя або одночасно до них обох.

Кредитор, скориставшись своїм правом, обрав спосіб захисту шляхом пред'явлення позову до поручителя, що відповідає вимогам закону і укладеного договору поруки, умови якого передбачають солідарну відповідальність позичальника і поручителя.

Отже, для правильного вирішення спору, немає значення, що рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області по справам № 904/6930/15 та № 904/ 6929/15 від 08.09.2015р. за позовом ПАТ „Укрсоцбанк з ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 126-СВ від 03.09.2010р. (а.с. № 175, 176-182, 183-191).

Як встановлено судом, між ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» та ВАТ «УніКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір №126-СВ від 03.09.2010р. За умовами п.1.1 кредитного договору банк відповідно до умов та на термін цього договору надає позичальнику револьверну кредитну лінію без зобовязання надання (кредит) із загальною сумою кредиту 4 400 000 доларів США з можливістю отримувати в доларах США, євро та гривні та з терміном кредиту до 03.09.2011р., урахуванням обмежень, визначених у договорі, зокрема, але не обмежуючись, у пп. 3.2. (h)-3.2 (j) Договору. Згідно із умовами п.3.2 кредитного договору банк надає кошти позичальнику однією або кількома сумами (Частка або Частки) (а.с. № 8-19).

В подальшому до кредитного договору сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими вносилися зміни та доповнення умов кредитного договору. Зокрема, додатковою угодою №14 від 30.01.2015р. до кредитного договору термін фінансування (згідно із визначеннями термінів, погодженими сторонами у кредитному договорі, термін фінансування означає дату, не пізніше настання якої (включно) загальна сума фінансування повинна бути повернута позичальником, та яка зазначена в п.1.1 цього договору) за кредитним договором було продовжено до 28.02.2015р. (а.с.№ 22-69).

У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором станом на 14.07.2015р. становить 78 985 831 грн.59 коп. та 1 570 766 доларів США 01 центів, а саме: сума заборгованості за кредитом - 35 728 900 грн. та 1 480 622 доларів США 13 центів; сума заборгованості за відсотками 4 108 823 грн. 50коп. та 90 143 доларів США 88 центів; розмір неустойки за несвоєчасне повернення кредиту 22 112 649 грн. 68коп.; розмір неустойки за несвоєчасне повернення відсотків 997 083 грн.98коп.; розмір інфляційних витрат за кредитом 15 399 155 грн. 90коп.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 639 218 грн.53коп.

Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. № 92-108).

Крім того, факт перерахування коштів банком та їх отримання позивальником ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз» було встановлено та досліджено Господарським судом Дніпропетровської області при розгляді справ № 904/6930/15 та № 904/ 6929/15 (а.с. № 175, 176-182, 183-191).

06.09.2010р. між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №126-СВ/SUR-2. В подальшому до договору поруки укладалися договори про внесення змін та доповнень до нього. Згідно із п.1.1 договору поруки поручитель, як солідарний боржник, зобовязується безвідклично та безумовно сплатити банку за його першою вимогою, всі необхідні платежі за кредитним договором, в тому числі і погасити кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель зобовязується сплатити платежі, зазначені в п.1.1 договору, якщо йому надіслана банком письмова вимога протягом 2 робочих днів з дати такої вимоги без будь-яких заперечень, перевірок або виправдань щодо вимоги, без будь-яких взаємозаліків, вирахувань або утримань. Такі платежі повинні бути сплачені поручителем на рахунки банку, вказані у вимозі (а.с. № 70-72).

Договором про внесення змін і доповнень від 17.04.2015р. до договору поруки сторонами було погоджено, що договір поруки набирає чинності з дати його підписання і діє протягом 10 років п.3.9. (а.с. № 87).

Позичальнику та поручителю була направлена вимога про дострокове повернення кредиту від 11.06.2015р. (а.с. № 88 89), яка на даний час не виконана.

При розгляді судом справи враховано те, що строк предявлення вимоги до поручителя, встановлений ст. 559 ЦК України не сплинув, оскільки договором про внесення змін і доповнень від 17.04.2015р. до договору поруки сторонами було погоджено, що договір поруки набирає чинності з дати його підписання і діє протягом 10 років п. 3.9. (а.с. № 87).

При розгляді цієї справи судом враховані і правові позиції щодо строків предявлення вимог до поручителя, які були висловлені в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. при розгляді цивільної справи № 6-125цс14, а також в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014р. при розгляді цивільної справи № 6-53цс14.

Згідно письмового підтвердження ПАТ „Укрсоцбанк в провадженні судів України відсутні інші справи щодо позовних вимог банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 126-СВ від 03.09.2010р. (з урахуванням усіх додаткових договорів, змін, доповнень та додатків до нього) у розмірі 78 985 831 грн. 59коп. та 1 570 766 доларів США 01 центу (а.с. № 174).

За таких обставин, заборгованість за кредитним договорам, яка виникла станом на 14.07.2015р. підлягає стягненню з відповідача поручителя на користь банку у повному обсязі.

При винесенні рішення суд приймає до уваги ті обставини, що згідно довідки керівника апарату суду від 05.11.2015р. цивільна справа № 201/12347/15ц ВССУ не витребувалась (а.с. № 261). Ухвала судді Ткаченко Н.В. від 30.07.2015р. про відкриття провадження по справі є такою, що набрала законної сили, оскільки ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.09.2015р. апеляційна скарга ТОВ «ВП «Агро-Союз» повернута у звязку з не усуненням недоліків (а.с.№ 151). Отже, перешкод для розгляду цивільної справи судом 05.11.2015р. не було.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3654 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 543, 549, 550, 559, 553, 554, 610, 625, 1054, 1049 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 74-76, 88, ч. 4 ст. 169, ст. ст. 212, 213, 214, 215, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк до ОСОБА_1 (3-тя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю „Виробниче підприємство „Агро-Союз) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (м. Дніпропетровськ, вул. Сташкова, б. 72, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк заборгованість за кредитним договором № 126 - СВ від 03.09.2010р. станом на 14.07.2015р. в розмірі 78 985 831 грн. 59коп. (сімдесят вісім мільйонів девятсот вісімдесят пять тисяч вісімсот тридцять одну грн. 59коп.), що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 35 728 900грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 4 108 823 грн. 50 коп.; неустойки за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 22 112 649грн. 68коп.; неустойки за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 997 083грн. 98коп.; інфляційних витрат за кредитом у розмірі 15 399 155грн. 90коп.; інфляційних витрат за відсотками у розмірі 639 218грн. 53коп., а також у розмірі 1 570 766 доларів США 01 центу (одного мільйону пятсот сімдесят тисяч сімсот шістдесят шість доларів США 01 центу), що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 1 480 622 доларів США 13 центів; заборгованості за відсотками в сумі 90 143 доларів США 88 центів).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Ткаченко Н.В.