УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Журавель В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Закарпатського базового державного медичного коледжу до ОСОБА_3 про стягнення плати за навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2012 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Закарпатський базовий державний медичний коледж (далі - Закарпатський БДМК) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення плати за навчання, посилаючись на те, що між сторонами 04 липня 2011 року був укладений договір про надання освітянських послуг з підготовки спеціалістів «Сестринська справа», після закінчення курсу навчання відповідачці видано диплом та направлено для працевлаштування в державному секторі медицини згідно з розподілом направлень на працевлаштування на 2011 рік, затвердженим УОЗ Закарпатської ОДА. Проте ОСОБА_3 після отримання направлення на роботу за місцем роботи не з'явилася.

Посилаючись на викладене, Закарпатський БДМК просив стягнути з ОСОБА_3 плату за повний термін навчання з 2008 року до 2011 року в розмірі 12 664 грн.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Закарпатського БДМК 12 664 грн заборгованості за освітні послуги. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що на підставі наказу Закарпатського БДМК від 04 серпня 2008 року № 58-у ОСОБА_4 (змінила прізвище на «ОСОБА_3» у зв'язку з одруженням, свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1) була зарахована на навчання за державним замовленням вступників, які успішно склали вступні іспити, за спеціальністю «Сестринська справа» (а. с. 9, 15-16).

Після закінчення навчання та отримання диплома молодшого спеціаліста, 04 липня 2011 року Закарпатський БДМК в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підписали угоду про підготовку фахівця з вищою освітою. Відповідно до укладеної угоди студент повинен прибути на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років. У разі відмови їхати за призначенням повинен відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Дана угода набрала чинності з моменту підписання і діє до 01 липня 2014 року (а. с. 3, 10).

Відповідно до відомості персонального розподілу молодших спеціалістів (медичних сестер), які закінчили Закарпатський БДМК у 2011 році, ОСОБА_3 була направлена до ВОЗ Свалявської РДА (а. с. 21).

У липні 2012 року адміністрація Свалявської центральної районної лікарні на запит Хустської ОДФІ надала список випускників Закарпатського БДМК, які навчались за державним замовленням і направлені до ВОЗ Свалявської РДА за період з 01 квітня 2009 року до 01 червня 2012 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 з питань працевлаштування не зверталася (а. с. 27-29).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, посилався на те, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, що регулюються нормами ЦК України, зокрема, ст. 527, ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903, та прийняв до уваги калькуляцію витрат на навчання на контрактній основі за період з 2008 року до 2011 року в сумі 12 664 грн (а. с. 23-26).

Залишаючи без змін зазначене рішення, апеляційний суд посилався на те, що згідно з ч. 8 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (далі - Порядок), в редакції, чинній на час виникнення вказаних правовідносин, випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років. Частиною 14 Порядку передбачено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни чи звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання.

При цьому апеляційний суд вважав, що довідка, видана відповідачці ВОЗ Свалявської РДА, не посвідчує факт звернення для працевлаштування за направленням та факт відмови у працевлаштуванні у державній установі, а видана на її прохання і містить дані тільки про незаперечення щодо її працевлаштування на посаді медичної сестри в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття». Втім, Свалявська центральна районна лікарня надала список випускників Закарпатського БДМК, які навчались за державним замовленням і направлені до ВОЗ Свалявської РДА за період з 01 квітня 2009 року до 01 червня 2012 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 з питання працевлаштування не зверталася (а. с. 29).

З такими висновками погодитись не можна, оскільки, приймаючи до уваги лист Свалявської ЦРЛ та відхиляючи подану відповідачкою довідку ВОЗ Свалявської РДА, апеляційний суд не врахував, що відповідно до відомості персонального розподілу молодших спеціалістів (медичних сестер), які закінчили Закарпатський БДМК в 2011 році, ОСОБА_3 була направлена саме до ВОЗ Свалявської РДА, а не до Свалявської центральної лікарні.

З огляду на наведене сама по собі відповідь Свалявської ЦРЛ про те, що відповідачка не зверталась за працевлаштуванням, не свідчить, що відповідачка не зверталась за працевлаштуванням саме до ВОЗ Свалявської РДА.

З тексту довідки Свалявської РДА від 26 жовтня 2011 року № 76 (а. с. 97) вбачається, що ВОЗ Свалявської РДА не заперечує щодо працевлаштування ОСОБА_3 на посаді медичної сестри у ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття». При цьому у цій же довідці підставою зазначено направлення на роботу управління охорони здоров'я облдержадміністрації від 01 серпня 2011 року № 18.

Згідно з довідкою від 15 липня 2014 року № 611 вона дійсно працює в ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття» медичною сестрою водолікарні з 01 серпня 2011 року на підставі наказу від 01 серпня 2011 року № 64-к.

З 07 жовтня 2013 року до 18 липня 2016 року на підставі наказу від 07 жовтня 2013 року № 295-В відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (довідка від 15 липня 2014 року № 612, а. с. 98-99).

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на порушення ст. 315 ЦПК України наведеного в повному обсязі не врахував, доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив та висновків про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції дійшов передчасно.

Оскільки допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду Закарпатської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

В.І. Журавель

О.М. Ситнік