Справа № 591/5463/15-ц
Провадження № 2/591/1996/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Терещенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2 про визнання поруки припинено, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору від 13.02.2008 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2, остання отримала у тимчасове платне користування на умовах повернення та строковості кредит в розмірі 60000 доларів США з кінцевим строком погашення до 13.02.2018 року зі сплатою 12 % річних за користування кредитом. На забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, 13.02.2008 року він уклав з банком договір поруку за яким зобовязався відповідати перед банком за повернення кредиту та сплату відсотків в розмірі 12% річних. Відповідач без погодження з ним, як поручителем, підвищив відсоткову ставку за кредитом та збільшив її до 15,12 % річних. У такій спосіб збільшив обсяг його відповідальності з порушенням встановленого законом порядку. Тому просить визнати такою що припинена його порука за договором від 13.02.2008 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідача позов заперечив та зазначив, що позивач добровільно уклав договір поруки та був ознайомлений з умовами кредитного договору. Кредитним договором передбачена можливість банку в односторонньому порядку змінити відсоткову ставку. Банк скористався цим правом та збільшив відсоткову ставку. Додаткова угода про підвищення відсоткової ставки не укладалася, а про це позичальника було повідомлено відповідним листом. Поручителя про підвищення відсоткової ставки не повідомляли та додаткової угоди з ним не укладалося.

Інші сторони в судове засіданні не зявилися.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши подані суду докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.02.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір. За умовами договору кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 67350 доларів США на наступні цілі: 60000 доларів США на споживчі цілі та 7350 доларів США на сплату страхових платежів. Кінцевий строк виконання зобовязання за вказаним договором визначено сторонами 13.02.2018 року. За користування кредитом встановлена плата в розмірі 1% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом..

Встановлено, що на забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за даним кредитним договором, 13.02.2008 року позивач та відповідач уклали договір поруки №SUC4GA за яким позивач взяв на себе зобовязання по солідарній відповідальності разом з позичальником по зобовязанням ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк», що випливають з наведеного вище кредитного договору.

Як вбачається з Договору поруки ним визначений обсяг відповідальності поручителя та зазначено (п. 16 Договору поруки), що поручитель відповідає за повернення кредиту в розмірі 60000 доларів США у строк з 13.02.2008 року по 13.02.2018 року, сплату відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних, сплату підвищених на 1% процентів на прострочену заборгованість та інших штрафних та комісійних платежів.

Із змісту договору поруки вбачається, що даним договором не передбачалося права Банку збільшувати в односторонньому порядку, без погодження з поручителем, відсоткової ставки за користування кредитом.

Як зазначено у судовому засіданні позивачем та визнано відповідачем, Банк в односторонньому порядку підвищив плату за користування кредитними ресурсами та встановив її на рівні 15,12 % річних. Як зазначив у судовому засіданні представник відповідача підвищення відсоткової ставки було здійснено банком в односторонньому порядку, додаткова угода з поручителем з цього приводу не укладалася та поручителя про підвищення відсоткової ставки Банк не повідомляв.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобовязальними відносинами, є самостійним субєктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-172цс12:

«Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком.»

Як встановлено судом, відповідач у кредитних зобовязаннях у яких бере участь поручитель, без згоди останнього та відповідних умов в договорі поруки, збільшив кредитну проценту ставку в односторонньому порядку, чим змінив зобовязання без згоди поручителя, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Враховуючи наведені вище обставини та норми закону, а також обовязку для застосування правову позицію Верховного суду України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн., на відшкодування понесених по справі судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 за договором поруки №SUC4GA від 13.02.2008 року укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з ПАТ «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 243,60 грн. на відшкодування понесених по справі судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя