Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/7305/13-ц Головуючий у 1-й інст. Ольшевська Н. В.
Категорія 30 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Галацевич О.М., Забродського М.І.,

за участю секретаря судового засідання Капустинської Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Коростенського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Житомирської області в інтересах держави в особі Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» в особі відокремленого структурного підрозділу Бехівського кар'єроуправління до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної злочинними діями, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року Коростенський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Житомирської області звернувся до суду в інтересах держави з даним позовом.

Зазначав, що ОСОБА_1, відповідно до наказу № 57-ОС від 15.02.2007 року працював на посаді директора Бехівського кар'єроуправління Державного підприємства „Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України". В порушення розпорядження начальника ДП "Управління промислових підприємств" від 19.08.2008 року за №ЦУП-8/2353, без укладення договору на реалізацію ОСОБА_1 дав вказівку на відвантаження 15 вагонів готової щебеневої продукції зі складу Бехівського кар'єроуправління. А саме: згідно заявок ТОВ «Желдорконтракт» №06.08.2 від 06.08.2008 року та №06.08.3 від 20.08.2008 року було здійснено відвантаження щебеню фракції 5х25 в кількості 510 м3 на ст. Вишневе ДТГО ПЗЗ для ТОВ «Дорожник ЛТД» згідно специфікації та квитанції № 33292013, а також 255 м3 щебеню згідно специфікації та квитанції № 33292012 на ст. Трипілля-Дніпровське для ТОВ «Дорожник ЛТД», де відправником є Бехівське кар'єроуправління, власником - ТОВ «Желдорконтракт», а отримувачем ТОВ «Дорожник ЛТД».

Таким чином, внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 безпідставно було відвантажено 765 м3 щебеню за рахунок держави, що спричинило збитків, як встановлено висновком експерта № 82 від 29.07.2011 року, на загальну суму 98 017,61 грн.

Вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.01.2012 року ОСОБА_1 було визнанно винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

За наведених обставин прокурор просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства „Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" Міністерства транспорту та зв'язку України в особі Бехівського кар'єроуправління спричинену матеріальну шкоду в розмірі 98 017,61 грн., заподіяну злочинними діями.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» Міністерства транспорту та зв'язку України в особі Бехівського кар'єроуправління спричинену матеріальну шкоду в розмірі 98 017,61 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Зокрема вказує, що він перебував у трудових відносинах з підприємством - позивачем. А тому спірні правовідносини регулюються нормами трудового законодавства, а саме ст.ст. 130 - 138 КЗпП України. Проте суд при вирішенні спору безпідставно застосував ст.1166 ЦК України. Також ОСОБА_1 вважає, що прокурор пропустив строк позовної давності звертаючись до нього з даним позовом.

Крім того вказує, що збитки, які просить стягнути позивач, відшкодовані відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 24.10.2011 року.

Зазначене, на думку відповідача не було враховано судом, що призвело до неправильного вирішення спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення суду перешої інстанції відповідає таким вимогам закону з огляду на наступне.

Як встановив суд та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, працював на посаді директора Бехівського кар'єроуправління Державного підприємства «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» Міністерства транспорту та зв'язку України.

У серпні 2008 року без укладення договору на реалізацію щебеню, в порушення розпорядження начальника ДП «Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України» від 19.08.2008 року, дав вказівку на відвантаження 15 вагонів готової щебеневої продукції зі складу Бехівського кар'єроуправління. Тобто внаслідок незаконних дій ОСОБА_1 безпідставно було відвантажено 765 м3 щебеню за рахунок держави, що спричинило збитки.

Зазначені обставини встановлені вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20.01.2012 року, яким ОСОБА_1 визнанно винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. Вирок набрав законної сили.

Цим же вироком визнано, що державним інтересам ОСОБА_1 було завдано матеріальної шкоди у розмірі 98 017, 61 грн.(а.с.5 - 10).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою.

Таким чином, вирок у кримінальній справі має преюдиційне значення у даній цивільній справі.

Разом з тим, розмір завданої ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вказаному вище розмірі підтверджено висновком експерта №82 за результатами судово-економічної експертизи у кримінальній справі від 29.07.2011 року (а.с.11 - 39).

Визначений вказаним висновком експерта та встановлений вироком суду розмір завданої матеріальної шкоди відповідачем та його представником належними та допустимими доказами не спростований, будь - яких клопотань з цього приводу, в тому числі і клопотань про проведення додаткової чи повторної судово-економічної експертизи відповідачем та його представником в суді 1-ї інстанції та при апеляційному розгляді справи не заявлено, хоча про таке право останнім було роз'яснено.

Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відтак, встановивши, що внаслідок незаконних, злочинних дій ОСОБА_1 Державному підприємству „Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" Міністерства транспорту та зв'язку України в особі Бехівського кар'єроуправління, тобто державним інтересам, було завдано матеріальної шкоди у розмірі 98 017, 61 грн., суд першої інстанції обгрунтовано на підставі ст.1166 ЦК України постановив рішення про задоволення позову.

Тобто, задоволення позову прокурора в інтересах держави до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди заподіяної злочинними діями грунтується на вимогах закону.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що спірні правовідносини регулюються положеннями трудового законодавства, зокрема ст. 134 КЗпП України, а не ст.1166 ЦК України, на підставі якої задоволено позов є безпідставними, оскільки статтею 134 КЗпП України визначені підстави матеріальної відповідальності працівників за заподіяння шкоди підприємству, установі, організації, в той час коли судом першої інстанції встановлено, що шкоду було завдано інтересам держави.

Є безпідставиними і доводи відповідача про те, що прокурор пропустив строк позовної даності звертаючись до нього з даним позовом, оскільки у даному випадку строк позовної давності становить три роки (ст.257 ЦК України).

Не є обгрунтованими та не беруться до уваги і доводи відповідача про те, що збитки, які просить стягнути позивач відшкодовані, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами, а також спростовуються повідомленням ДП „Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" від 27.01.2015 року за №ЦУПП-8/245, долученого до матеріалів справи в ході апеляційного розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, є необгрунтованими та такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст.209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді