АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/4836/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1551/15Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Карнауха П.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з останньої на його користь завдану пошкодженням автомобіля НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 9833,00грн., витрати на оплату правової допомоги, витрати на проведення оцінки пошкодженого майна та судові витрати.

У лютому 2015 року позивач надав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь, окрім грошових коштів за завдану матеріальну шкоду також судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у сумі 1150,00 грн., витрат, пов'язаних з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку 500,00грн., сплати судового збору в розмірі 983,30 грн., а всього 2633,30 грн. та стягнути з відповідачки завдану моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.

У березні 2015 року позивач знов звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій остаточно прохав стягнути з ОСОБА_2 на його користь завдану матеріальну шкоду за пошкодження автомобіля з урахуванням індексу інфляції в розмірі 12126,00 грн.; завдану моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн.; судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу -1150,00 грн.; витрати, пов'язані з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку 500,00 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.04.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану пошкодженням автомобіля «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2, матеріальну шкоду у розмірі 9833,00 грн., моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., витрати на правову допомогу -1150,00 грн., витрати пов'язані з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку 500,00 грн., сплати судового збору в розмірі 243,60 грн., а всього 12726,60 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

З вказаним рішення не погодилася ОСОБА_2,яка подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду в частині стягнення з неї матеріальної шкоди у розмірі 9833,00 грн., моральної шкоди у розмірі 1000,00 грн., витрат на правову допомогу -1150,00 грн., витрат, пов'язаних з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку 500,00 грн., а всього 12726,60 грн. скасувати, в іншій частині рішення залишити без змін.

Вважає, що суд належним чином не дослідив наявних у справі доказів та відсутність у справі доказів на підтвердження позовних вимог, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що огляд автомобіля оцінювачем було здійснено через одинадцять днів після інциденту, що стався, і, на її думку, оцінка була складена з порушеннями.

Вказує, що зазначені позивачем пошкодження автомобіля могли бути наявні раніше дати, коли стався інцидент.

У судове засідання, призначене на 29.10.2015 року сторони та їх представники не з»явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою, в якій прохала відкласти розгляд справи у зв»язку з перебуванням на лікуванні в лікарняному закладі.

Зважаючи на те, що відповідачкою не надано доказів, які б підтверджували цю обставину, є підстави вважати її неявку у судове засідання без поважних причин, що не є перешкодою для розгляду справи.

Окрім того, у судовому засіданні 12.05.2015 року ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5, як і решта учасників процесу, дали пояснення по суті справи та відповіли на запитання.

За таких обставин, з метою недопущення порушення встановлених Законом процесуальних строків розгляду справи колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд даної справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду відповідає зазначеним вимогам не в повній мірі.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САА 199083 позивачу на праві приватної власності належить автомобіль «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.4).

06.06.2014 року вказаним транспортним засобом зі згоди власника керував син позивача ОСОБА_4, який по особистим справам приїхав у мікрорайон «Левада» та зупинився в районі будинку №18 по вул. Головка у м. Полтаві.

Відповідачка по справі, яка мешкає в будинку №18 по вул. Головка у м. Полтаві, в результаті сварки, що виникла між нею та ОСОБА_4, умисно стільцем вдарила по належному позивачу автомобілю, в результаті чого були пошкоджені переднє ліве крило, капот, передні ліві двері.

У подальшому по факту даного інциденту ОСОБА_4 звернувся до правоохоронних органів.

Відповідно до Звіту про оцінку майна (Незалежну оцінку визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2) № 475 від 17.06.2015 року, виконаного Полтавським підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи» за замовленням ОСОБА_3. вартість матеріального збитку складає 9833,00грн. (а.с.6-43).

За проведення вказаної оцінки згідно Акту прийому передачі виконаних робіт позивачем було сплачено 500,00 грн.

На звернення ОСОБА_4 до Ленінського PB ПМУ УМВС України в Полтавській області за фактом пошкодження ОСОБА_6 вказаного автомобіля, листом від 11.07.2014р. (вих.№7/1494) його було повідомлено про відсутність підстав для внесення інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які б вказували на наявність кримінального правопорушення в діях ОСОБА_2 (а.с.5). При цьому було було зазначено, зі слів відповідачки, що у ході інциденту з заявником вона випадково зачепила автомобіль.

Згідно Висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №525 від 31.08.2015 року, на момент експертного дослідження на автомобілі MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2. виявлено деформацію у вигляді вмятин на передніх лівих дверцятах розміром 2,0х2,0 см з утворенням дугоподібних подряпин напрямком згори донизу спереду назад, на лівому передньому крилі деформацію у вигляді слабо вираженої вмятини металу розміром 2,0х2,0 см напрямком зліва праворуч з утворенням вертикальних косо орієнтованих подряпин напрямком знизу догори ззаду наперед та на капоті у вигляді подовжньо направлених дещо косо орієнтованих подряпин зі зняттям верхнього шару лакофарбового покриття в передній частині напрямком спереду назад розміром 1,5х2,0 см.

Встановити, чи могли вище вказані пошкодження утворитися від удару (ударів) дерев»яним спільцем у зазначені частини автомобіля 06.06.2014 року, експертним шляхом неможливо з мотивів, вказаних у дослідницькій частині висновку експертизи (а.с.152-164).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив із того, що саме діями ОСОБА_6 позивачу була завдано матеріальної шкоди у вигляді пошкодження автомобіля, у зв»язку з чим заподіяно і моральної шкоди, яка підлягає стягненню.

Такий висновок суду не відповідає в повній мірі обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Висновком експертизи №525 від 31.08.2015р. підтверджено наявність пошкоджень автомобіля, але встановити чи могли вище вказані пошкодження утворитися від удару (ударів) деревяним стільцем у зазначені частини автомобіля 06.06.2014 року, експертним шляхом неможливо, оскільки предмет, яким за заявою позивача було нанесено пошкодження, на дослідження наданий не був, розташування відповідача ОСОБА_2 відносно автомобіля в момент нанесення пошкоджень автомобілю не вказано.

Оскільки даним висновком не спростовано та не підтверджено, що пошкодження автомобіля були вчинені діями ОСОБА_2, колегія суддів робить висновки із сукупності наявних у справі матеріалів.

Так, відповідно до Звіту про оцінку майна (Незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_3) №475 від 17.06.2015р. вартість матеріального збитку складає 9833,00 грн., а тому дана сума збитку підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на невідповідність нормам закону вказаного Звіту про оцінку майна не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідачем не ставиться питання про визнання його недійсним та не надано доказів, які б спростовували Висновок про вартість матеріального збитку.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна (немайнова) шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

За нормою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Згідно роз'яснень, наведених у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Головною умовою покладення на особу обов'язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди.

З урахуванням наведених норм та обставин справи доводи апеляційної скарги щодо неправомірності задоволення позову в частині компенсації моральної шкоди колегія суддів вважає слушними і такими, що заслуговують на увагу, оскільки позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що йому було завдано моральної шкоди, а тому підстав для задоволення позову в цій частині не вбачається.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У відповідності до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать:

2) витрати на правову допомогу;

3) витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду;

4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи;

6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Матеріалами справи знайшло підтвердження понесення позивачем судових витрат на суму 1393,6грн., у т.ч. 1150,00грн. витрат на правову допомогу (а.с.44,45) та 243,60грн. судового збору (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що витрати, повязані з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку не відносяться до витрат, які підлягають відшкодуванню, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Таким чином, рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.04.2015 року в частині загальної суми стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяної шкоди та судових витрат необхідно змінити, зменшивши суму стягнення з 12726,60грн. до 11226,60грн (9833,00 + 1393,6).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає в повному обсязі вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 цього Кодексу є підставою для скасування рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 1000,00грн. та витрат, повязаних з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку у розмірі 500,00грн. та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а також зміни оскаржуваного рішення в частині загальної суми стягнення з відповідача на користь позивача заподіяної шкоди та судових витрат.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог або змінити рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень 00 коп.) грн., витрат повязаних з проведенням оцінки визначення вартості матеріального збитку у розмірі 500,00 (п»ятсот гривень 00 коп.) грн.-скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог, - відмовити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01 квітня 2015 року в частині загальної суми стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заподіяної шкоди та судових витрат, змінити, зменшивши суму стягнення з 12726,60 (дванадцять тисяч сімсот двадцять шість гривень 60 коп.) до 11226,60 (одинадцять тисяч двісті двадцять шість гривень 60 коп.) грн.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області: ОСОБА_1