Справа № 666/5439/14-ц
Рішення

Іменем України

19.01.2015 року Дніпровський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Ратушної В.О.,

при секретарі Андреєвій О.І, Марецькій Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" Приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки та спонукання до вчинення дій та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з даним позовом посилаючись на ті обставини, рішенням апеляційного суду Херсонської області від 27 лютого 2014 року по справі № 22 - ц/791/598/2014р., встановлено факт її проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства з жовтня 2001 року по 09 вересня 2006 року (дата офіційної реєстрації шлюбу). Вказаним рішенням встановлено факт придбання за рахунок спільних її коштів та ОСОБА_3 спочатку 23.08.2002 року трикімнатної квартири за АДРЕСА_1 та 02.09.2002 року однокімнатної квартири за АДРЕСА_2, у яких згодом в період 2003 - 2004 роки за рахунок сумісних коштів та нашою спільною з ОСОБА_3 працею були виконані ремонті роботи з переплануванням житлових приміщень в нежилі під магазин промислових товарів з прибудовою, загальною площею 105.5 кв.м., на який на підставі рішення виконкому Херсонської міської ради від 17.08.2004 р. № 338 було видане свідоцтво про право власності на ім'я ОСОБА_3, як приватного підприємця, що зареєстроване в ХБТ1 02.09.2004 р. за реєстраційним номером № 7162232.

Вказаним судовим рішенням визнано магазин промислових товарів з прибудовою, розташований по АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв. м. спільною сумісною власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_3 з посиланням на положення ч. 1 ст. 1 7 Закону України «Про власність» та виділено їй у приватну власність в порядку поділу спільного сумісного майна.

Під час розгляду судами вказаної справи про поділ спільного сумісного майна подружжя їй стало відомо про існування наступних обставин:

20 березня 2007 року між ФОП ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було укладено Генеральну кредитну угоду (Кредитний договір) № 010/04 - 02/1349, відповідно до умов якого Банк зобов'язався здійснити на користь позичальника (ОСОБА_3) кредитні операції у розмірі 150 000,00 доларів США зі строком дії до 19 березня 2021 року, а позичальник зобов'язався виконати усі обов'язки, що витікають зі змісту кредитної операції, у т.ч. щодо повернення основної заборгованості, сплати процентів, комісії, пені, штрафів та інших платежів.

З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника за наведеним вище кредитним договором між тими ж сторонами було укладено Договір іпотеки, який посвідчений 21 березня 2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 1426, де предметом іпотеки став магазин промислових товарів з прибудовою - загальною площею 105,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Також, 04 квітня 2013 року між сторонами було укладено Договір про внесення змін до наведеного вище Іпотечного договору, який посвідчений 04 квітня 2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 629.

В силу приписів ч. 2 ст. 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно ч. 4 ст. 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників.

Отже, вона як співвласник магазину промислових товарів з прибудовою, розташованого по АДРЕСА_1, загальною площею 105.5 кв. м., що є спільною сумісною власністю, не давала жодних згод в будь - якій формі ОСОБА_3 на передачу цього майна в іпотеку, що є прямим порушенням наведених вище приписів норм законодавства України, а за таких обставин; договір іпотеки з урахуванням договору про внесення змін до договору іпотеки підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Передача ФОП ОСОБА_3 вказаного у позові нерухомого майна в іпотеку банку на підставі договору іпотеки від 21.03.2007 р. без її нотаріально посвідченої згоди порушує її право власності на це майно, що є підставою для визнання вказаного договору з урахуванням договору про внесення змін до нього недійсним в судовому порядку.

Просить суд визнати недійсним договір іпотеки, який посвідчений 21 березня 2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1426 зі змінами внесеними Договором про внесення змін до Іпотечного договору, посвідченого 21 березня 2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за № 1426. який посвідчений 04 квітня 2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 629; Зобов'язати Приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу З.Н. зняти заборону на відчуження магазину промислових товарів з прибудовою - загальною площею 105.5 кв. м„ що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Скасувати записи про заборону та іпотеку магазину промислових товарів з прибудовою - загальною площею 105,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та покласти судові витрати на відповідачів по справі.

Відповідач ПАТ «Райффазен Банк Аваль» звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому посилаються на ті обставини, що відповідно до умов Кредитного договору № 010/04-02/1349-1 від 20.03.2007р. з додатковими угодами до нього № 010/04-02/1349-1/1 від 27.07.2012р. та № 010/04-02/1349-1/2 від 04.04.2013р., укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/04-02/1349 від 20.03.2007р. із додатковою угодою до неї № 010/04-02/1349/1 від 04.04.2013р., АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано ФОП ОСОБА_3 кредит в сумі 150 000,00 дол. США строком до 19.03.2017р.

У зв'язку з невиконанням ФОП ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним вище кредитним договором щодо повернення кредитних коштів банк звернувся із позовною заявою до господарського суду Херсонської області про стягнення з ФОП ОСОБА_3 заборгованості за Кредитним договором, яка утворилась станом на 08.01.2014 р., в сумі 67 207,58 дол. США, що по курсу НБУ станом на 08.01.2014 р. становить 537 190,19 грн. Рішенням господарського суду Херсонської області від 13.03.2014р. у справі № 923/31/14 позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.2014 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

24.06.2014 року ВДВС Суворовського РУЮ в м. Херсон на виконання рішення суду від 13.03.2014р. відкрито виконавче провадження відносно ФОП ОСОБА_3

Станом на 25.10.2013 р. рішення суду ФОП ОСОБА_3 не виконано.

ФОП ОСОБА_3 продовжує порушувати взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами щодо своєчасного погашення кредитних коштів.

Станом на 03.09.2014р. загальна заборгованість за кредитним договором становить 73 216,30 дол. США, у тому числі:

- заборгованість по кредиту - 64 638,84 дол., з яких прострочена заборгованість становить 5 161,20 дол. США;

- заборгованість по відсоткам - 7 241,64 дол. США;

- пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 461,40 дол. США (по курсу НБУ станом на 03.09.2014 р. - 6 002,17 грн.);

- пеня за несвоєчасну сплату відсотків - 546,85 дол. США (по курсу НБУ станом на 03.09.2014 р. 7 113,75 грн.) ;

- штраф за порушення п. 3.5 кредитного договору - 327,57 дол. США (по курсу НБУ - 4 261,23 грн.). Станом на 03.09.2014р. становить: 1 дол. США = 13,0086 грн.

В якості забезпечення належного виконання зобов'язань по Генеральній кредитній угоді та укладеному в її рамках Кредитному договору, між ФОП ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки від 21.03.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1426, з додатковою угодою до нього від 04.04.2013 р. за реєстр. № 629, відповідно до якого в заставу банку передано нерухоме майно - магазин промислових товарів з прибудовою, загальною площею 105,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заставна вартість предмету іпотеки визначена сторонами в сумі 1 070 766,00 грн.

Відомості про іпотеку банку внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідно.

Згідно з рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 р. у справі №22-ц/791/598/2014 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа АТ «Райффайзен Банк Аваль» про розподіл спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та розподіл спільного майна подружжя, за ОСОБА_2 визнано право власності на вказаний вище магазин.

Відповідно до положень ст. 23 Закону України "Про іпотеку", перехід права власності до ОСОБА_2 на нерухоме майно - магазин промислових товарів з прибудовою, загальною площею 105,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не змінив статусу магазину, як іпотечного майна. ОСОБА_2, як новий власник, набула статус іпотекодавця, у зв'язку з чим повинна нести всі права та обов'язки за іпотечним договором у тому ж обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

24.07.2014 р., відповідно до п. 6.1 договору іпотеки від 21.03.2007 р. за реєстр. № 1426 ОСОБА_2 направлено вимогу-претензію про виконання порушеного зобов'язання. На день підготовки цієї зустрічної позовної заяви вимога Банку залишена без задоволення.

Оскільки ФОП ОСОБА_3 не виконуються зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків у встановлений кредитним договором строк, Позивач набуває права звернутися до суду з проханням про звернення стягнення на заставне майно з метою задоволення своїх майнових вимог.

Просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 010/04-02/1349-1 від 20.03.2007р. з додатковими угодами до нього № 010/04-02/1349-1/1 від 27.07.2012р. та № 010/04-02/1349-1/2 від 04.04.2013р., укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/04-02/1349 від 20.03.2007р. із додатковою угодою до неї № 010/04-02/1349/1 від 04.04.2013р. в сумі 71 880,48 дол. США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 64 638,84 дол. США, заборгованості по процентах в сумі 7 241,64 дол.США, та заборгованості в сумі 17 377,15 грн., яка складається із пені за порушення строків повернення кредиту в сумі 461,40 дол. США., що в гривневому еквіваленті - 6 002,17 грн., пені за порушення строків сплати відсотків в сумі 546,85 дол.США, що в гривневому еквіваленті - 7 113,75 грн. штрафу за порушення п. 3.5 кредитного договору - 327,57 дол. США що в гривневому еквіваленті - 4 261,23 грн. звернути на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнення на предмет іпотеки: магазин промислових товарів з прибудовою літ. «А» - загальною площею 105,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2 на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 р. у справі №22-ц/791/598/2014 р. шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеною суб'єктом оціночної діяльності у виконавчому проваджені.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити , зустрічний позов не визнав, вказавши на те, що до позивача не перейшли права та обов'язки ФОП ОСОБА_3, як іпотекодавця по договору іпотеки, оскільки спірний об'єкт нерухомості незаконно було передано в іпотеку - без згоди співвласника, отже не створює жодних прав та обов'язків для ОСОБА_2, за якою визнано на вказаний об'єкт нерухомості право власності за рішенням апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014р., тому право власності на нерухоме майно перейшло до позивача без обтяжень іпотекою. Просить у зустрічному позові відмовити за необґрунтованість позовних вимог.

Відповідача ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився надіславши заперечення на позовну заяву ОСОБА_2, в якій позовні вимоги не визнає просить в позові відмовити.

Представник відповідача «ПАТ «Райффазен Банк Аваль» позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала, вказавши на ті обставини, що магазин промислових товарів за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3, як фізичній особі - підприємцю, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Херсонською міською радою від 25.08.2004р. на підставі рішення від 17.08.2004р. за р. № 338, зареєстрованого в Херсонському ДБТІ за № 60018.

Офіційно шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 зареєстровано 09.09.2006 року, тобто після набуття у власність ОСОБА_3 вказаного вище магазину.

Квартири АДРЕСА_1, придбано ОСОБА_3 до 01.01.2004р., тобто до початку встановленого апеляційним судом факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції квартир, виданий Херсонською міською інспекцією ДАБК ФОП ОСОБА_3 05.06.2003р., теж до початку встановленого апеляційним судом факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Реконструкцію квартир в магазин промислових товарів здійснено ФОП ОСОБА_3 в період з 05.06.2003р. (надано дозвіл на виконання робіт з реконструкції) по 25.08.2004р. (зареєстровано право власності), тобто розпочато реконструкцію за шість місяців до початку встановленого апеляційним судом факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 р., на яке посилається представник позивача у справі №22-ц/791/598/2014 р. встановлено факт проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004р. по 09.09.2006р., а не з жовтня 2001 року по 09 вересня 2006, як це зазначено в позовній заяві.

Під час нотаріального посвідчення договору іпотеки від 21.03.2007 р., нотаріально посвідчена згода ОСОБА_2 не була обов'язковою.

Крім цього, на час укладання оспорюваного договору іпотеки ФОП ОСОБА_3 був єдиним власником магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Херсонською міською радою від 25.08.2004р. і мав право розпоряджатись своїм майном на власний розсуд.

27.02.2014 року апеляційним судом Херсонської області ухвалено рішення про встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3, виділення та визнання права власності за ОСОБА_2 на переданий в іпотеку магазин, тобто зазначені факти встановлено судом майже через сім років після укладення спірного договору, що не впливає на суть правовідносин, які склалися у зв'язку з укладенням договору іпотеки.

З огляду на вищенаведене, вважає що підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання договору іпотеки від 21.03.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 1426 недійсним відсутні, у зв'язку з чим, не підлягають задоволенню і решта заявлених позовних вимог.

Зустрічну позовну заяву підтримала, просить її задовольнити у повному обсязі.

Відповідач нотаріус в судове засідання на неодноразові виклики не з'явилася, про причину неявки суд не сповістила про день та час слухання справи повідомлена належним чином.

Вислухавши сторони. дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, зустрічний позов ПАТ «Райффазен Банк Аваль» підлягає задоволенню в повному обсязі з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до умов Кредитного договору № 010/04-02/1349-1 від 20.03.2007р. з додатковими угодами до нього № 010/04-02/1349-1/1 від 27.07.2012р. та № 010/04-02/1349-1/2 від 04.04.2013р., укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/04-02/1349 від 20.03.2007р. із додатковою угодою до неї № 010/04-02/1349/1 від 04.04.2013р., АТ «Райффайзен Банк Аваль» надано ФОП ОСОБА_3 кредит в сумі 150 000,00 дол. США строком до 19.03.2017р.

У відповідності до пунктів 3.1, 3.2, 3.3, 5.3, 6.1, 6.14 кредитного договору відповідач зобов'язався повертати кредит та відсотки за користування кредитними коштами у валюті, що відповідає валюті кредиту, в сумі та строки встановлені графіком.

Однак, ОСОБА_3 порушено строки повернення кредиту. Пунктом 7.4 кредитного договору встановлено, що у випадку прострочення позичальником строку повернення кредиту Банк має право вимагати дострокове виконання зобов'язання. Пунктом 10.2 кредитного договору встановлена відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань у вигляді пені від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення.

У зв'язку з невиконанням ФОП ОСОБА_3 зобов'язань за вказаним вище кредитним договором щодо повернення кредитних коштів банк звернувся із позовною заявою до господарського суду Херсонської області про стягнення кредитної заборгованості.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 13.03.2014р. у справі № 923/31/14 позовні вимоги Банку задоволено в повному обсязі. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.05.2014 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

24.06.2014 року ВДВС Суворовського РУЮ в м. Херсон на виконання рішення суду від 13.03.2014р. відкрито виконавче провадження відносно ФОП ОСОБА_3

Станом на 25.10.2013 р. рішення суду ФОП ОСОБА_3 не виконано.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Станом на 03.09.2014р. загальна заборгованість за кредитним договором становить 73 216,30 дол. США,

В якості забезпечення належного виконання зобов'язань по Генеральній кредитній угоді та укладеному в її рамках Кредитному договору, між ФОП ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки від 21.03.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1426, з додатковою угодою до нього від 04.04.2013 р. за реєстр. № 629, відповідно до якого в заставу банку передано нерухоме майно - магазин промислових товарів з прибудовою, загальною площею 105,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Заставна вартість предмету іпотеки визначена сторонами в сумі 1 070 766,00 грн.

Відомості про іпотеку банку внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек відповідно.

Згідно рішення Апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 р. у справі №22-ц/791/598/2014 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа АТ «Райффайзен Банк Аваль» про розподіл спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та розподіл спільного майна подружжя, за ОСОБА_2 визнано право власності на вказаний вище магазин.

Відповідно до положень ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, - навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, дана позиція викладена і в п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільній і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня року N 5.

Отже, за таких обставин перехід права власності до ОСОБА_2 на нерухоме майно - магазин промислових товарів з прибудовою за адресою: АДРЕСА_1 не змінив статусу магазину, як іпотечного майна. ОСОБА_2, як новий власник, набула статус іпотекодавця, у зв'язку з чим повинна нести всі права та обов'язки за іпотечним договором у тому ж обсязі і на тих же умовах, що існували до набуття нею права власності на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", ст. 589 ЦК України за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст. 590 ЦК України та пунктами 3.1.4, 6.1-6.6 зазначеного договору іпотеки встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки ФОП ОСОБА_3 не виконуються зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків у встановлений кредитним договором строк, Позивач набуває права звернутися до суду з проханням про звернення стягнення на заставне майно з метою задоволення своїх майнових вимог.

Відповідно копії листа-претензії, 24.07.2014 р., керуючись п. 6.1 договору іпотеки від 21.03.2007 р. за реєстр. № 1426 ОСОБА_2 Банком направлено вимогу-претензію про виконання порушеного зобов'язання. До теперішнього часу вимоги ОСОБА_2 не виконані.

Посилання представника позивача в первісному позові на те, що передача ФОП ОСОБА_3 вказаного в позові нерухомого майна в іпотеку банку без її нотаріально посвідченої згоди порушує її право власності на це майно, що є підставою для визнання договору іпотеки від 21.03.2007 р. зареєстрованого в реєстрі за № 1426 недійсним, суд не приймає до уваги. оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

За змістом ст.ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до ч.1 п.45 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 р. № 20/5, яка була чиною на момент укладення спірного договору: «Правочин щодо розпорядження майном, що подається для нотаріального посвідчення, може бути посвідчений нотаріусом без згоди другого з подружжя у разі, якщо з правовстановлюючого документа, договору, укладеного між подружжям, акта цивільного стану про укладення шлюбу та інших документів випливає, що зазначене майно є особистою приватною власністю одного з подружжя, тобто набуте до реєстрації шлюбу, за час шлюбу, але на умовах, передбачених шлюбним або іншим договором, укладеним між подружжям, договором дарування або в порядку спадкування, або за кошти які належали їй (йому) особисто тощо.

Таким чином, під час нотаріального посвідчення договору іпотеки від 21.03.2007 р., нотаріально посвідчена згода ОСОБА_2 не була обов'язковою.

Крім цього, на час укладання оспорюваного договору іпотеки ФОП ОСОБА_3 був єдиним власником магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданого Херсонською міською радою від 25.08.2004р. і мав право розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, оскільки згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

В пункті п.2.1.4. оспорюваного договору зазначено, що іпотекодавець гарантує, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності , не є часткою паєм.

27.02.2014 року апеляційним судом Херсонської області ухвалено рішення про встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3, виділення та визнання права власності за ОСОБА_2 на переданий в іпотеку магазин, зазначені факти встановлено судом майже через сім років після укладення спірного договору, що не впливає на суть правовідносин, які склалися у зв'язку з укладенням договору іпотеки.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання договору іпотеки від 21.03.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5та зареєстрованого в реєстрі за № 1426 недійсним відсутні.

Керуючись ст. ст. 11-15, 60,130,174, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст. ст.ст. 525, 526, 530, 533, 578, 611, 615, 1050 ЦК України, ст.ст. 7, 23, 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 589-591 ЦК України, ч.2. ст.. 192 ЦК, ст.74 СК України, Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» , суд -

В и р і ш и в :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" Приватного нотаріуса Херсонського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки та спонукання до вчинення дій - відмовити.

Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 010/04-02/1349-1 від 20.03.2007р. з додатковими угодами до нього № 010/04-02/1349-1/1 від 27.07.2012р. та № 010/04-02/1349-1/2 від 04.04.2013р., укладеного в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/04-02/1349 від 20.03.2007р. із додатковою угодою до неї № 010/04-02/1349/1 від 04.04.2013р. в сумі 71 880,48 дол. США, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 64 638,84 дол. США, заборгованості по процентах в сумі 7 241,64 дол. США, та заборгованості в сумі 17 377,15 грн., яка складається із пені за порушення строків повернення кредиту в сумі 461,40 дол. США., що в гривневому еквіваленті - 6 002,17 грн., пені за порушення строків сплати відсотків в сумі 546,85 дол. США, що в гривневому еквіваленті - 7 113,75 грн. штрафу за порушення п. 3.5 кредитного договору - 327,57 дол. США що в гривневому еквіваленті - 4 261,23 грн. звернути на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнення на предмет іпотеки: магазин промислових товарів з прибудовою літ. «А» - загальною площею 105,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_2 на підставі рішення Апеляційного суду Херсонської області від 27.02.2014 р. у справі №22-ц/791/598/2014 р., шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною визначеною на підставі оцінки, проведеною суб'єктом оціночної діяльності у виконавчому проваджені.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір в сумі 3654,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею до апеляційного суду.

Суддя В.О. Ратушна