Справа №705/7500/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі головуючого - судді Пархети А.В.

при секретарі - Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 9501,48 грн., моральної шкоди - 30 000 грн.

Свої доводи обгрунтовує тим, що 11.05.2013 року відповідач, керуючи автомобілем '' KIA - SPORTAG '' д.н.з. НОМЕР_1, здійснюючи виїзд з другорядної дороги порушив вимоги п.п.2.3, 16.11 Правил Дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем '' Daewoo Lanos

Т13110 '' д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням. Внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Вироком Уманського міськрайонного суду від 24.04.2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні вказаної ДТП. Питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08.07.2014 року. В результаті спричинених по вині відповідача тілесних ушкоджень позивач з 11 по 29 травня 2014 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні Уманської міської лікарні та амбулаторному лікуванні з 25.05. по 22.06.2013 року. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 йому були завдані матеріальні збитки, що виразились у необхідності придбання ліків та оплаті діагностичних заходів та інше в розмірі 3401.48грн., витрати на правову допомогу - 4500грн. та 600 грн. - за доставку пошкодженого автомобіля евакуатором та 1000 грн. - кошти за проведення експертизи, а всього 9501.48 грн. Крім того, в результаті ДТП йому завдані неймовірні моральні та фізичні страждання, зазнав глибоку психологічну травму, втратив роботу погіршився стан його здоров, ускладнились його стосунки з оточуючими, він на сьогоднішній день не може користуватись автомобілем, змінений його уклад життя, а тому моральну шкоду він оцінює у 30 000грн. А так як відповідач шкоду добровільно не відшкодовує, то він вимушений звернутись з позовом до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1, його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю у виступі позивач посилається на зміст позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і пояснив, що дійсно 11.05.2013 року мала місце ДТП, в якій винен він. Однак відшкодовувати збитки має '' Українська страхова група '' з якою він уклав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вислухавши пояснення сторін,: вивчивши, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності судом встановлено наступне: 11.05.2013 року відповідач, керуючи автомобілем '' KIA - SPORTAG '' д.н.з. НОМЕР_1, здійснюючи виїзд з другорядної дороги порушив вимоги п.п.2.3, 16.11 Правил Дорожнього руху України та допустив зіткнення з автомобілем '' Daewoo Lanos Т13110 '' д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок ДТП позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я. Вироком Уманського міськрайонного суду від 24.04.2014 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні вказаної ДТП. Питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 08.07.2014 року.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля '' KIA - SPORTAG '' д.н.з. НОМЕР_1, була застрахована з 07.07.2012 року по 06.07.2013 рік у ''Українській страховій групі '' полісом обов'язкової цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ 6877723 . Страхова сума / ліміт відповідальності / на одного потерпілого - 100 000 грн. та за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн.

Зі слів ОСОБА_1 він лише один раз звертався до страхової компанії по питанню відшкодування збитків до постановлення вироку ОСОБА_2, але отримав усну відмову. Більше до '' Української страхової групи '' не звертався.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов'язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень Цивільного кодексу України. Тобто, відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак такі докази він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування.

На звернення у судовому засіданні головуючого по справі до ОСОБА_1 по питанню залучення до участі у справі іншого співвідповідача, позивач повідомив, що відповідачем по справі являється ОСОБА_2 А відповідно до п.16 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року '' Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки '' при пред'явленні позовних вимог про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку передбаченому ст. 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову компанію / страховика /, яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме з страховика є підставою для відмови у позові до завдавача шкоди.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що у суду маються усі підстави для відмови у задоволенні позову.

На підставі ст.ст.1166,1167,1187 ЦК України, Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року '' Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки '' , керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 діб з дня його проголошення.

Рішення складено власноручно.

Головуючий А.В. Пархета