Справа № 524/3245/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.15 року, Автозаводський районний суд м.Кременчука, Полтавської області, в складі:

головуючого судді Середа А.В.

при секретарі Кот А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних за невиконання зобовязання, що випливає з рішення суду, -

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних за невиконання зобовязання, що випливає з рішення суду.

В позові вказувала, що рішенням від 02 листопада 2012 р. Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 1601/10950/2012р. задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 11000,00 грн.

На виконання постановленого рішення Автозаводським районним судом було видано виконавчий лист за № 2-2905/12 від 25.12.2012 року, який нею був предявлений до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції.

Відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ у термін наданий для його добровільного виконання боржником - відповідачем у справі, виконаний не був. А вжиті державним виконавцем заходи встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» та направлені на примусове виконання рішення суду до позитивних результатів, повного та всебічного виконання рішення суду, не привели.

Боржник, відповідач по справі, ухиляється від виконання постановленого рішення.

Отже, зобовязання відповідача сплатити кошти на її користь випливає саме з укладеного між ними договору позики та з постановленого, в звязку з невиконанням своїх зобовязань за договором, рішення суду.

З урахуванням зазначених норм відповідач ОСОБА_2 повинна сплатити на його користь інфляційні, нараховані за період невиконання свого зобовязання в сумі 4280,43 грн. та три проценти річних від простроченої суми, що складає 723,85 грн.

Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути ОСОБА_2 на її користь 5004,28 грн., в тому числі інфляційні в сумі 4280,43 грн. на три відсотки річних в сумі 723,85 грн. за прострочення виконання зобовязання встановленого рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.11.2012 року у справі № 1601/10950/2012. А також стягнути судові витрати з відповідача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала за його безпідставністю.

Суд, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позивачами вимог та в межах поданих доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, давши аналіз та оцінку наданим доказам, знаходить що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних за невиконання зобовязання, що випливає з рішення суду не підлягають до задоволення за наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що рішенням від 02 листопада 2012 р. Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 1601/10950/2012р. задоволено позовну заяву ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 11000,00 грн.

На виконання постановленого рішення Автозаводським районним судом було видано виконавчий лист за № 2-2905/12 від 25.12.2012 року, який нею був предявлений до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції.

Відповідно до положень ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ у термін наданий для його добровільного виконання боржником - відповідачем у справі, виконаний не був. А вжиті державним виконавцем заходи встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» та направлені на примусове виконання рішення суду до позитивних результатів, повного та всебічного виконання рішення суду, не привели.

Боржник, відповідач по справі, ухиляється від виконання постановленого рішення.

Отже, зобовязання відповідача сплатити кошти на її користь випливає саме з укладеного між ними договору позики та з постановленого, в звязку з невиконанням своїх зобовязань за договором, рішення суду.

З урахуванням зазначених норм відповідач ОСОБА_2 повинна сплатити на його користь інфляційні, нараховані за період невиконання свого зобовязання в сумі 4280,43 грн. та три проценти річних від простроченої суми, що складає 723,85 грн.

На думку суду положення ст. 625 ЦК України, на яке посилається позивач, регулює зобовязальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Тобто в силу ч.3 ст.11 ЦК України вказана норма не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань.

Крім того із рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства про, що й зазначено в ст.11 ЦК України. Адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.

Крім того, на думку суду відшкодування боргу це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання. Отже повторне нарахування процентів та індексу інфляції є фактично подвійною мірою відповідальності і застосовуватися судом не може.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконливого висновку, про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних за невиконання зобовязання, що випливає з рішення суду не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 14, 27, 57-59, 60-61, 88, 147, 208-209, 212-215, 218 Цивільно-процесуального Кодексу України, ст.ст.11, 625 Цивільного Кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних за невиконання зобовязання, що випливає з рішення суду відмовити.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись 27.07.2015 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення суду було постановлено без участі особи, яка його оскаржує апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: