Справа № 303/6007/15-ц
№ 2/303/3255/15
Рядок стат.звіту 47
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., з участю представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Мукачівської райдержадміністрації до ОСОБА_3, третя особа прокуратура Мукачівського району про відібрання від відповідача її малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить відібрати від неї її малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківських прав.

Позов мотивує тим, що відповідач є матірю неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка з 16 січня 2015 року перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей як така, що проживає у сімї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обовязків. Актами обстеження житлово-побутових умов проживання встановлено важкі матеріально-побутові умови відповідача та дитини, у звязку з чим позивач вважає за доцільне відібрати дитину від матері, так як на думку позивача перебування дитини в сімї загрожує її життю та здоровю.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задоволити.

Відповідач після перерви в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи в судовому засіданні показав, що позов є обгрунтований і підлягає задоволенню.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ №305314 від 18.12.2014 року (а.с.6).

Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Як зазначено у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06, Страсбург, 18 грудня 2008 року) хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, який не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів. Суд також зазначає про адекватність відповідної доказової бази для висновку про те, що матеріально-побутові умови дітей були справді небезпечними для їхнього життя і здоров'я.

Зазначаючи про наявність загрози життю і здоров'ю дитини, позивач посилається на те, що відповідач разом з донькою проживає у незадовільних матераільно-побутових умовах, характеризується негативно, зловживає алкогольними напоями.

Так, згідно актів обстеження житлово-побутових умо проживання малолітньої дитини від 16 січня 2015 року, 30 квітня 2015 року, 02 червня 2015 та 24 липня 2015 року встановлено, що сімя відповідача проживає в будинку, який складається з трьох кімнат, у двох з яких потрібен ремонт, сімя з двох дорослих і одної малолітньої дитини мешкає у одній кімнаті, яка отоплюється за допомогою газової плити. При цьому під час обстеження житлово-побутових умов комісією встановлено, що в будинку чисто, мати турбується про свою дитину, дівчинка чиста, охайна, доглянута. Крім того, у акті обстеження від 02.06.2015 року, який складений сільским головою с. Зняцево, депутатом Зняцівської сільської ради та членом виконавчого комітету Зняцівської сільської ради, запропоновано або надати матеріальну допомогу для покращення умов або відібрати дитину (а.с. 10-13).

При цьому, в судовому засіданні встановлено, що матеріальна допомога для покращення умов проживання відповідачу не надавалася.

Згідно висновку органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адімінстрації від 09.09.2015 року визнано за доцільне відбрати від ОСОБА_3 малолітню доньку ОСОБА_4 без позбавлення батьківських прав (а.с. 4). У цьому висновку зазначено, що відповідач характеризується негативно: в шлюбі не перебуває, на її поведінку неодноразово поступають скарги від сусідів на те, що вона зловживає алкогольними напоями, за дитиною не доглядає.

Аналогічні відомості зазначені і в характеристиці відповідача по місцю проживання (а.с. 28).

Однак, як вбачається з довідки лікаря педіатра Зняцівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 07.10.2015 року, під час відвідування дитини на дому педіатром та патронажною медичною сестрою поведінка матері адекватна, дитина доглянута, нагодована. Систематично, щомісячно, мати з дитиною відвідує амбулаторію, дитина в вазі набирає добре, психо-моторний розвиток дитини відповідає віку, в шість місяців перехворіла на ГРВІ, у вісім стрептодермією, щеплення отримує. На сьогоднішній день стан дитини задовільний, діагноз - здорова (а.с. 29).

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які беруть участь у справі, і які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовував вимоги про відібрання від відповідачки дитини, позивачем надано не було, позов не доведено і підстав для його задоволення немає.

Таким чином, вимоги позивача є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 170 СК України, суд,-

Р І Ш И В :

У задоволенні позову Органу опіки та піклування Мукачівської райдержадміністрації до ОСОБА_3, третя особа прокуратура Мукачівського району про відібрання від відповідача її малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без позбавлення батьківських прав відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.В.Гутій