Справа № 204/1196/15-ц
Провадження № 2/204/1073/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про позбавлення права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням у квартирі № 3 у будинку № 23 А по вулиці Суворова у м. Дніпропетровську та зняти його з реєстрації за місцем проживання за вищезазначеною адресою. В обґрунтування вимог позивачка зазначає, що вона представляє інтереси свого сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після смерті свого батька ОСОБА_4 успадкував нерухомість, а саме: квартиру № 3 у будинку № 23 А по вулиці Суворова у м. Дніпропетровську. Відповідач дядько її сина, тобто рідний брат покійного спадкодавця. ОСОБА_3 був зареєстрований у вищезазначеній квартирі з 20.03.2009 року, оскільки йому потрібна була лише реєстрація, тому його брат дав дозвіл на його реєстрацію за цією адресою, проте в квартирі він фактично не проживав. Вони з відповідачем мало знайомі і після смерті спадкодавця не спілкуються. Майна та речей відповідача у квартирі не має. Ні за життя спадкодавця, ні після його смерті відповідач претензій на квартиру не предявляв та бажання користуватися цим житлом не виявляв. Тому, вважаючи, що відповідача необхідно позбавити права користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації.

У судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява в якій просила справу розглядати без її участі та задовольнити позов у повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений через засоби масової інформації, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 червня 2014 року ОСОБА_2, син позивачки ОСОБА_1, успадкував після смерті свого батька ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 10).

У вищезазначеній квартирі з 20.03.2009 року зареєстрований ОСОБА_3, який доводиться рідним дядьком ОСОБА_2 та рідним братом померлого ОСОБА_4. Відповідач у квартирі № 3 у будинку № 23 А по вулиці Суворова у м. Дніпропетровську, не проживає і ніколи не проживав. Його речей та майна у квартирі немає. Факт не проживання громадянина ОСОБА_5 у вищезазначеній квартирі підтверджується листом начальника Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 22 липня 2014 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 протягом тривалого часу, більше шести місяців, відповідно до пояснень мешканців будинку № 32 А по вулиці Суворова, за адресою: м. Дніпропетровську, вул. Суворова, буд. 32 А, кв. 3 не мешкає.

Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житловим у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

У відповідності до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, а саме дружина, їх діти і батьки.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного суд дійшов висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України - зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Таким чином, суд вважає за можливе визнати ОСОБА_3 таким що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровську, вул. Суворова, буд. 32 А, кв. 3.

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття відповідача з реєстрації місця проживання за зазначеною адресою є попередчасними та такими що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-1У з послідуючими змінами та доповненнями, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням і є підставою для зняття відповідача з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ЖК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 15, 16, 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про позбавлення права користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 3 у будинку № 32 А по вул. Суворова у м. Дніпропетровську.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Дубіжанська