Справа № 442/6414/15-ц
Провадження № 4-с/442/53/2015
УХВАЛА

Іменем України

20 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

про секретарі - Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі скаргу ОСОБА_1»яни Михайлівни, ОСОБА_2 представника заявників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, - ОСОБА_6, за участю зацікавлених осіб відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_7 про визнання неправомірними та скасування : постанови про відкриття виконавчого провадження, постанов про залучення працівників органів внутрішніх справ, постанов про залучення працівників КП «ЖЕО»; актів державного виконавця про невиконання рішення суду, визнання неправомірними дій державного виконавця щодо звернення із поданням від 14.09.2015 року щодо порушення кримінальної справи, визнання неправомірними дій повязаних із виселенням, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявників ОСОБА_5, ОСОБА_3 ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою, якою просять визнати неправомірними та скасувати :

- постанову державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ Баб»як Л.В. про відкриття виконавчого провадження ВП №48506853, ВП №48506636 від 20.08.2015 року;

- постанову про залучення працівників органів внутрішніх справ від 14.09.2015 р. та від 21.09.2015 року.,

- постанову про залучення працівників КП «ЖЕО» від 14.09.2015 року та від 21.09.2015 року ;

- акт державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_8 від 04.09. 2015 року, 08.09. 2015 року, 14.09.2015 року та від 27.08.2015 року;

- визнати неправомірними дії державного виконавця, повязані із зверненням із поданням від 14.09.2015 року до начальника Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області щодо порушення кримінальної справи за невиконання вимог державного виконавця та суду;

- визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ Баб»як Л.В. повязані з виселенням.

В обґрунтування скарги, покликаються на те, що 20.08.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області Баб»як Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48506636 та ВП №48506853, з примусового виконання виконавчого листа №442/8415/15-ц, виданого 14.08.2015 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про виселення зареєстрованих в ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 Маряни Михайлівни без надання іншого житлового приміщення та надано боржникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строк для самостійного виконання рішення до 03.09.2015 року. 18.09.2015 року державний виконавець прибула за вказаною адресою разом з представниками органу ДВС Дрогобицького МРУЮ, понятими та працівниками органу внутрішніх справ Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області з метою примусового виконання зазначеного рішення суду. Однак, таке виконано не було, у звязку з тим, що боржники не отримували постанов про відкриття виконавчого провадження. Зокрема, ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає вже більше як місяць. Його місцезнаходження на дату подання скарги представнику не відоме. Оскільки, стало відомо про відкриття органом ДВС Дрогобицького МРУЮ виконавчого провадження №48506636, №48506853, 21.09.2015 року ОСОБА_3, яка є також представником ОСОБА_4, звернулась до ВДВС Дрогобицького МРУЮ з заявою про отримання копій даного виконавчого провадження. Про винесення оскаржуваних постанов ОСОБА_3 дізналась лише 21.09.2015 року при ознайомленні з матеріалами даного виконавчого провадження. Вважають, що державним виконавцем не дотримано вимоги закону про виселення, адже боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення йому надіслано за адресою, за якою має здійснюватись виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Державним виконавцем не було реально забезпечено інформування боржника засобами поштового звязку про необхідність виконання рішення суду.

Разом з тим, державним виконавцем не внесенні постанови про залучення працівників міліції та КП «ЖЕО» до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, що спричинило можливості знати про їх існування, а від так і можливості виконати рішення суду в добровільному порядку.

Постановою про відкладення провадження виконавчих дій від 21.09.2015 року провадження виконавчих дій у даному виконавчому провадженні відкладено до 24.09.2015 року. 23.09.2015 року представник звернулась до органу ДВС Дрогобицького МРУЮ про відкладення виконавчого провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа у звязку з тим, що невідоме місце знаходження боржника ОСОБА_4, однак така залишена державним виконавцем без задоволення.

25.09.2015 року державний виконавець прибула за вказаною адресою разом з представниками органу ДВС, понятими та працівниками внутрішніх справ Дрогобицького МВ ГУ МВС України у Львівській області з метою примусового виконання зазначеного рішення про виселення. Однак при провадженні виконавчих дій з примусового проникнення до житла боржника квартири №1, по вул. Плебанія,42, м. Дрогобич не було надано рішення суду про примусове проникнення до житла.

Разом з тим, при примусовому виселенні, різко погіршився стан здоровя ОСОБА_3. було викликано швидку медичну допомогу. У звязку з чим, представник ОСОБА_3 звернулась до ВДВС Дрогобицького МРУЮ з заявою про відкладення провадження виконавчих дій строком на 10 днів. Однак заява про відкладення виконавчих дій державним виконавцем була проігнорована.

В судовому засіданні представник заявників ОСОБА_5, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_6 вимоги підтримала та дала пояснення, які по суті та змісту відповідають зазначеним у скарзі доводам та доповненні до такої.

Заявники ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник зацікавленої особи відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, державний виконавець Баб»як Л.В. проти скарги заперечила з мотивів, викладених у письмовому заперечені, зокрема через безпідставність вимог, які не ґрунтуються на чинному законодавстві. В подальшому подала заяву про розгляд справи без її участі.

Зацікавлена особа ОСОБА_7 на виклик суду не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день та час проведення такого, причин своєї неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.08.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Баб»як Л.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48506636, за боржником ОСОБА_3, постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48506853, та стягувачем ОСОБА_9, по виконанню рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, за виконавчим листом №442/8415/15-ц, виданим 14.08.2015 року про виселення зареєстрованих за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщення та виселення, які мешкають без реєстрації місця проживання за такою адресою ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_10. Надано строк для добровільного виконання рішення суду до 03.09.2015 року.

Згідно абз.2 ч. 2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ч. 5 ст.25 вказаного закону копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Суду було надано список групованих рекомендованих листів, копії конверту поштового відправлення на адресу АДРЕСА_1 на ім.»я боржників з відміткою про відправлення 21.08.2015 року, та рекомендованого повідомлення про вручення, які згідно відмітки пошти не були вручені у звязку із закінченням термінів зберігання (а.с. 39-48). Більше того, згідно даних ЦПЗ №3 ЛД УДППЗ « Укрпошта» від 25.09.2015 року №171, повідомило, що 25.08.2015 року на адресу АДРЕСА_2 поступили рекомендовані листи (стосуються боржників за вищезазначеним виконавчим листом), в цей же день листи дані в доставку, через відсутність адресатів залишено повідомлення ф.22., повторне повідомлення дано 28.08.2015 року. Рекомендовані листи повернуті за терміном зберігання 24.09.2015 року (а.с. 89).

Оскільки державний виконавець виконав положення ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» та надіслав боржникам за адресою, зазначеною у виконавчому листі (така також зазначена у даній скарзі) копію постанови про відкриття виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що державний виконавець мав всі законні підстави на здійснення виконавчих дій.

Неявка боржників до відділення зв'язку із метою одержання постанови про відкриття виконавчого провадження не свідчить про невиконання державним виконавцем обов'язку щодо направлення постанови боржникам.

За положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 року в справі №1-10/2004 Конституційний суд України визначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1ст.4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Згідно ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець повинен здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили, воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно абзаців 23, 27, 28 п.10 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» перш за все, при розгляді скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця суд має враховувати те, що принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду; отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Покликання представника заявників, про те, що постанови про залучення працівників органів внутрішніх справ та працівників КП «ЖЕО» не занесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, як на підстави для їх скасування, на думку суду не може свідчити про їх незаконність, оскільки за своїм змістом такі є лише способом забезпечення безсторонності виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 4 ст.78 Закону України «Про виконавче провадження» виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. При проведенні державним виконавцем виконавчих дій з виселення боржників. Виселення проводилось в присутності понятих, представників стягувача та органів внутрішніх справ, тому ці посилання скаржників в судовому засіданні не знайшли підтвердження.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена обовязкова присутність понятих при проведенні виконавчих дій у разі вчинення виконавчих дій, повязаних з примусовим входженням до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернуто стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі: до житлових будинків та квартир для забезпечення примусового виселення з них та вселення в них: до будинків, квартир та інших приміщень , в яких перебуває дитина, яка має бути передана іншим особам відповідно до рішення суду: під час проведення огляду, арешту, вилучення і передачі майна.

Щодо складання державним виконавцем оскаржуваного акту від 04.09.2015 року, 08.09. 2015 року, 14.09.2015 року та від 27.08.2015 року за невиконання рішення суду, то не наведено мотиви щодо його неправомірності, а судом не здобуто доказів його незаконності.

Відповідно до вимог ст.78 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

Державний виконавець зобов»язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення , чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, не є перешкодою для виконання рішення про виселення.

Заявники були належним чином повідомлені про день і час примусового виселення за адресою, за якою здійснювалось виселення, про що свідчать квитанції про направлення державним виконавцем повідомлення, а також оголошення в пресі (а.с.76).

Відповідно до вимог ст.90 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до правоохоронних органів з поданням ( повідомленням) про притягнення особи до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Підстав для скасування державного виконавця подання від 14.09.2015 року на ім.»я начальника Дрогобицького МВ ГУМВС України у Львівській області, про розгляд питання щодо порушення кримінальної справи за невиконання вимог державного виконавця боржниками та рішення суду за ознаками злочину, передбаченого ст. 382 КК України, немає. Таке у будь-якому випадку не обмежувало й не позбавляло боржників права на добровільне виконання рішення суду, яке слід виконати. Державний виконавець діяв в межах своїх повноважень. Доказів неможливості виконання рішення суду боржниками не надано. Спірне подання є предметом розгляду, його підставність є предметом розгляду органу внутрішніх справ.

З дати відкриття виконавчого провадження та до часу розгляду скарги державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції здійснено виконавчі дій для виконання рішення суду, оскільки боржники фактично уникали такого виконання, спростування такому не надано.

Відповідно до ч.3 ст.387 ЦПК України якщо оскаржувані дії були вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державним виконавцем, права і свободи скаржника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, мотиви зазначені у скарзі є безпідставними, тому у такій слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В скарзі ОСОБА_1»яни Михайлівни, ОСОБА_2 представника заявників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, - ОСОБА_6, за участю зацікавлених осіб відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, ОСОБА_7 про визнання неправомірними та скасування : постанови про відкриття виконавчого провадження, постанов про залучення працівників органів внутрішніх справ, постанов про залучення працівників КП «ЖЕО»; актів державного виконавця про невиконання рішення суду, визнання неправомірними дій державного виконавця щодо звернення із поданням від 14.09.2015 року щодо порушення кримінальної справи, визнання неправомірними дій повязаних із виселенням відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення та іншими заінтересованими особами протягом пяти днів з дня її оголошення.

Суддя А.П. Івасівка