Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/339/15-ц

Провадження №2/377/170/15

20 липня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Прокопенко Р.О.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року в сумі 12177,55 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 гривень.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що на умовах вказаного договору надав відповідачу кредит в сумі 6600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підписала заяву, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку, складає між нею та банком договір. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів більш як на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у ОСОБА_4 заборгованості, чим не виконала зобов'язання за договором, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 31.01.2015 р. в загальній сумі 12177,55 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 5952 гривні 95 копійок, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4368 гривень 53 копійки, заборгованості за пенею та комісією 800 гривень, штрафу 500 гривень, штрафу (процентна складова) 556 гривень 07 копійок.

Відповідач до початку розгляду справи по суті надала до суду зустрічний позов про захист прав споживачів та визнання невідємною частиною договору Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку недійсними, який ухвалою суду від 13 травня 2015 року був прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 9 липня 2015 року за заявою представника відповідача зустрічний позов був залишений без розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Суду пояснила, що підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку 21.04.2011 року, відповідач засвідчила про те, що ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтвердила свою згоду на те, що вказані документи в цілому складають між сторонами договір про надання банківських послуг. Заяв відповідача на адресу позивача про незгоду зі змінами Правил та Тарифів банку і заяв про розірвання договору не надходило. Під час відкриття кредитної лінії відповідачу було встановлено кредитний ліміт 300 гривень. Після перевірки її документів кредитний ліміт в той же день відповідно до п.2.1.1.2.3. та п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг було збільшено до 4000 гривень. Збільшення ліміту здійснюється автоматично банком в залежності від того, яким чином боржник виконує свої зобовязання. Оскільки відповідач активно користувалася кредитними коштами, знімала та клала кошти на рахунок, що підтверджено випискою по картковому рахунку, то програмою банку і було збільшено їй кредитний ліміт, про що відповідачу відправлено смс - повідомлення. Останнє внесення платежу на рахунок банку відповідачем було здійснено в травні 2014 року, після цього позичальник свої зобовязання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.01.2015 року становить 12177,55 гривень і підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суду пояснив, що відповідач не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, тому вони не можуть вважатися невідємною частиною кредитного договору та підставою стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми пені і штрафу, а також збільшення ним в односторонньому порядку кредитного ліміту. Крім того, довідка про умови кредитування, яка додана до позовної заяви, містить номер договору, а в заяві позичальника та розрахунку заборгованості номер договору відсутній, в них зазначена лише дата укладення договору, тому вказана довідка не може визначати умови кредитного договору, укладеного 21.04.2011 року між позивачем та відповідачем. З урахуванням того, що відповідач згідно розрахунку заборгованості не в повному обсязі сплачувала заборгованість за кредитним договором, то просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з 22.06.2011 року по 04.03.2012 року за пропуском строку позовної давності. В іншій частині позовних вимог просив відмовити за недоведеністю розміру заборгованості за вказаним кредитним договором.

Вислухавши пояснень сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2011 року ОСОБА_3, відповідач у справі, подала до відділення Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій просила надати їй послуги у виді платіжної картки Кредитка «Універсальна» з бажаним лімітом 1000 гривень. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому виді, а також вона зобовязалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг і регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с. 7).

Відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З виписки по картці рахунку ОСОБА_3 видно, що 21.04.2011 року при відкритті рахунку відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 300 гривень. В той же день кредитний ліміт було збільшено до 4000 гривень. 26.05.2011 року кредитний ліміт банком було збільшено до 4800 гривень, 22.06.2011 року кредитний ліміт було збільшено до 5600 гривень, 24.08.2011 року кредитний ліміт було збільшено до 6600 гривень(а.с. 110-143).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова відсоткова ставка за кредитним лімітом становить 3 % на місяць, яка нараховується на залишок непростроченої заборгованості із розрахунку 360 днів у році, відповідно річна ставка становить 36 % ( 3 % х 12 місяців), строк внесення платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір щомісячних платежів становить 7 % від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості. Комісія за зняття готівки: в банкоматах і пунктах видачі готівки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»: 4 % від суми операції, в банкоматах інших банків України : 4 % +5 гривень, в закордонних банках: 4 % + 30 гривень. Комісія за зняття власних коштів 1 % від суми операції. Пеня за несвоєчасне погашення заборгованості: ПЕНЯ = пеня(1) + пеня (2) , де пеня (1)= базова відсоткова ставка по договору/36-нараховується за кожний день прострочення кредиту; пеня (2) = 1 % від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту чи процентам 5 і більше днів при виникненні построчки на суму від 50 гривень і більше. Штраф при порушенні строків платежем по любому із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, становить 500 гривень + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (а.с. 8).

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 року, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (а.с. 51-74, 163).

Як зазначено в п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання своїх зобов`язань позивачем щодо укладення кредитного договору від 21.04.2011 року та видачу кредитної картки підтверджується випискою по картці/рахунку ОСОБА_3 та не заперечується представником відповідача (а.с. 110-143).

Натомість відповідачем ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення суми кредиту по укладеному договору не виконано, що підтверджено розрахунком заборгованості та випискою по картці/рахунку ОСОБА_3, долученою до матеріалів справи ( а.с. 4-6).

Це свідчить про те, що відповідач скористалася кредитними ресурсами та свої зобовязання за кредитним договором перед банком належним чином не виконує.

Статтею 526 цього Кодексу передбачено, що зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.610 цього Кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обовязків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обовязків та інших обовязків за цим договором.

З наданого позивачем ОСОБА_4 заборгованості за договором від 21.04.2011 року, укладеного між позивачем та відповідачем, видно, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконувались, тому станом на 31.01.2015 року виникла заборгованість на загальну суму 12177,55 гривень, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 5952 гривні 95 копійок, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4368 гривень 53 копійки, заборгованості за пенею та комісією 800 гривень, штрафу 500 гривень, штрафу (процентна складова) 556 гривень 07 копійок, яка повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Заява представника відповідача про застосування строку позовної давності в частині стягнення заборгованості за кредитом за період з 22.06. 2011 року по 29.02.2012 року (а.с. 168), тобто за період, що перевищує три роки до дня звернення до суду, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна заява до суду надійшла 25 березня 2015 року, що підтверджено печаткою вхідної кореспонденції канцелярії суду.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором від 21.04.2011 року вбачається, що зобов'язання за кредитним договором в частині сплати процентів відповідачкою належним чином не виконувались, починаючи з 22.06.2011 року, оскільки саме з цього періоду починається нарахування розміру загальної заборгованості за процентами (накопичувальним підсумком). Зобовязання за кредитом в частині сплати заборгованості за кредитом відповідачкою належним чином не виконувались, починаючи з 31.10.2013 року, оскільки саме з цього періоду починається нарахування сальдо простроченої заборгованості за кредитом накопичувальним підсумком. Проте, із наданого розрахунку заборгованості та виписки по картці/рахунку видно, що відповідач частково сплачувала заборгованість за вказаним кредитним договором, і сума процентів та заборгованість за кредитом зменшувалась протягом спірного періоду. Останній платіж було здійснено ОСОБА_3 8 травня 2014 року в сумі 500 гривень який був зарахований на погашення заборгованості, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу, тому відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається і до дня предявлення позову не сплив. Сума комісії та пеня (накопичувальним підсумком) нараховані, починаючи з 1 червня 2014 року, тобто за 10 місяців до дня звернення з позовом до суду.

Таким чином, заборгованість по процентам за користування кредитом, а також інші складові заборгованості за вказаним кредитним договором нараховані в межах строків позовної давності, передбачених ст.257 та ч.2 ст. 258 ЦК України.

Посилання представника відповідача на те, що що відповідач не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, тому вони не можуть вважатися невід'ємною частиною кредитного договору та підставою стягнення з відповідача нарахованої позивачем суми пені та штрафу, а також збільшення ним в односторонньому порядку кредитного ліміту, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст.207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Підписавши заяву від 21.04.2011 року відповідач засвідчила, що ознайомлена та згодна із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтверджує свою згоду на те, що вказані документи в цілому складають між сторонами договір про надання банківських послуг.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договору, який складається не лише з заяви позичальника, а також з Тарифів банку, Умов та правил надання банківських послуг, які затверджені наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 року, копія якого долучена до матеріалів справи(а.с. 163-167).

Укладений між сторонами кредитний договір є дійсним, а тому підлягає виконанню.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Як встановлено в судовому засіданні, в заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 21.04.2011 року, відповідач вказала бажаний ліміт 1000 гривень.

За змістом п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який час змінити (зменшити, збільшити чи анулювати) кредитний ліміт.

З наданої позивачем виписки по картці рахунку видно, що 21.04.2011 року при відкритті рахунку відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 300 гривень. В той же день після проведення перевірку наданих відповідачем документів, кредитний ліміт було збільшено до 4000 гривень. 26.05.2011 року кредитний ліміт банком було збільшено до 4800 гривень, 22.06.2011 року кредитний ліміт було збільшено банком до 5600 гривень, 24.08.2011 року кредитний ліміт було збільшено банком до 6600 гривень(а.с. 110-143).

Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, рішення про встановлення кредитного ліміту, про збільшення його розміру встановлювалося банком в односторонньому порядку, як передбаченому п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, і окремим документом не оформлюється, а направляється клієнту смс-повідомлення про встановлення розміру кредитного ліміту.

Згідно п. 1.1.2.3 Умов клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про операції, що були проведені по рахунках.

Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов при незгоді зі змінами правил та/або тарифів банку клієнт має право звернутися в банк для розірвання дійсного договору та погасити утворену перед банком заборгованість.

З вищезазначеного вбачається, що спірні правовідносини між позивачем і відповідачем на час подачі позову є триваючими, відповідач не зверталась до банку з заявою про розірвання договору, не оспорювала розмір встановленого банком кредитного ліміту, а користувалася коштами банку і частково повертала заборгованість за кредитним договором, що підтверджено розрахунком заборгованості.

Доводи представника відповідача про те, що довідка про умови кредитування, яка долучена до матеріалів справи, не може визначати умови кредитного договору, який укладений 21.04.2011 року між позивачем та відповідачем, оскільки в ній вказано номер договору, а в заяві позичальника та розрахунку заборгованості він не зазначений, не спростовують доводів позивача про наявність заборгованості відповідача і її розмір, оскільки як в довідці про умови кредитування, так і заяві позичальника і розрахунку заборгованості зазначена дата укладення кредитного договору 21.04.2011 року та прізвище, імя, по-батькові позичальника - ОСОБА_3. Крім того, представник відповідача не заперечував, що ОСОБА_5 укладала з позивачем лише один кредитний договір 21 квітня 2011 року, інші договори нею з позивачем 21 квітня 2011 року не укладались.

Таким чином у суда немає підстав стверджувати, що умови кредитного договору, вказані в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» від 21.04.2015 року із зазначенням номеру договору SAMDN5275(а.с. 8), не відносяться до кредитного договору, який є предметом дослідження в даній справі, оскільки в судовому засіданні встановлено, що інших договорів ОСОБА_3 21 квітня 2011 року з позивачем не укладала.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Позивачем надано суду докази щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, а представник відповідача в свою чергу дані докази не спростував.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

За правилами ч.1 ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 209 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором, яка складається з : заборгованості за кредитом 5952 (пять тисяч девятсот пятдесят дві) гривні 95 (девяносто пять) копійок, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 4368 (чотири тисячі триста шістдесят вісім) гривень 53 (пятдесят три) копійки, заборгованості за пенею та комісією 800 (вісімсот) гривень, штрафу (фіксована частина) 500 (пятсот) гривень, штрафу (процентна складова) 556 (пятсот пятдесят шість) гривень 07 копійок, всього на загальну суму 12177 ( дванадцять тисяч сто сімдесят сім) гривень 55 ( пятдесят пять ) копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. Ф. Теремецька