Справа № 201/3220/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа товаристо з обмеженою відповідальністю «ЕРА-ПЛАСТ» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання договору поруки недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09 лютого 1991 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зроблено актовий запис № 147, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ № 145005 від 26 вересня 2001 року .

06 березня 2013 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ТОВ «ЕРА Пласт» було укладено кредитний договір № DNI- 22-320/13 з додатковими угодами до нього: №1 від 25 липня 2013 року, № 2 від 26 вересня 2013 року, № 3 від 11 вересня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором 06 березня 2013 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № DNI- 22-320/13 із додатковими угодами до нього: № 1 від 25 липня 2013 року, № 2 від 26 вересня 2013 року.

З урахуванням того, що договір поруки укладений стосовно майна, на загальну суму більше 3 200 000 доларів США, то даний правочин є таким що виходить за межі дрібного побутового та укладений стосовно цінного майна, що відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України, вимагає наявності письмової згоди іншого із подружжя на укладення відповідних договорів. При укладенні спірного договору позивач своєї письмової згоди на його укладення не давала, тому просила суд визнати спірний договір недійсним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник ПАТ «Перший український міжнародний банк» в судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог пославшись на те, що діючим законодавством не передбачено надання письмової згоди одного із подружжя при укладенні договору поруки.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ТОВ «ЕРА - ПЛАСТ» в судове засідання не з*явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Вислухавши думку сторін, дослідивши та перевіривши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 09 лютого 1991 року між нею та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська було зроблено актовий запис № 147, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ № 145005 від 26 вересня 2001 року /а.с. 10/.

06 березня 2013 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ТОВ «ЕРА Пласт» було укладено кредитний договір № DNI- 22-320/13 з додатковими угодами до нього: №1 від 25 липня 2013 року, № 2 від 26 вересня 2013 року, № 3 від 11 вересня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором 06 березня 2013 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № DNI- 22-320/13 із додатковими угодами до нього: № 1 від 25 липня 2013 року, № 2 від 26 вересня 2013 року /а.с. 11/.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, якими передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина , чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов*язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку невиконання боржником забезпеченого порукою зобов'язання, кредитор вправі в порядку ст. 543 ЦК України пред'явити позов про стягнення заборгованості як до позичальника та поручителя разом, так і до кожного з них окремо.

Укладений договір поруки передбачає обов'язок поручителя особисто відповідати за невиконання зобов'язань кредитором, але не передбачає відповідальність його якимось конкретним майном. Отже договір поруки не є угодою щодо розпорядження майном подружжя, а є способом забезпечення виконання зобов'язання. Зміст спірного договору поруки в повному обсязі кореспондується з положеннями параграфу 3 глави 49 ЦК України і жодним чином не суперечить вимогам чинного законодавства, що регулює майнові права подружжя.

Пункт 25 Постанови пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року передбачає, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави / іпотеки іншим подружжям суди мають виходити з такого. Положення ст. 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя і не стосується права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Порука є способом забезпечення виконання зобовязання ( ст. 553 ЦК України), договір поруки не створює обовязків для будь яких інших осіб, крім сторін за договором, а тому до таких правовідносин норми ст. 65 СК не застосовуються

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа товаристо з обмеженою відповідальністю «ЕРА-ПЛАСТ» про визнання договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова