Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №2-2718/11 Головуючий у 1 інстанції Мінасов В.В.
Провадження № 22-ц/778/5434/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2013 року у справі за поданням Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про обмеження у праві виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року представник Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ звернувся до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3

В поданні зазначав, що на примусовому виконанні Жовтневого ВДВС Заопрізького МУЮ знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №202718/2011 виданого 23.02.2012 року Жовтневим районним судом м.Заопріжжя про стягнення з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі ? частини щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

16.03.2013 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Запорізького МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої було направлено сторонам.

Згідно п.4 ст.24 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог строк для добровільного виконання не встановлюється.

Боржник ОСОБА_3 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, у зв'язку з цим виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.11.2013 року складає 18 722,61 грн.

Згідно зі ст.. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів понад три місяці державним виконавцем здійснюються заходи з виявлення майна боржника та його подальшої реалізації.

Посилаючись на викладене, просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_3

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2013 року подання задоволено.

Обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 без вилучення паспортного документа.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та відмовити в задоволенні подання. Постановити нове рішення, яким зняти з ОСОБА_3 обмеження у праві виїзду за кордон.

Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 11 вересня 2015 року зазначена справа призначена до апеляційного розгляду о 10 годині 40 хвилин 15 жовтня 2015 року.

15 жовтня 2015 року до апеляційного суду Запорізької області надійшла заява від представника апелянта ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в порядку ч. 2 ст. 300 ЦПК України про відкликання апеляційної скарги на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2013р. про задоволення подання про обмеження у праві виїзду за кордон.

Дана заява про відкликання апеляційної скарги не підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що після призначення справи до апеляційного розгляду апелянт вправі відмовитися від апеляційної скарги на підставі ч.4 ст.300 ЦПК України, а не заявити про відкликання апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 300 ЦПК України, оскільки на цій стадії процесу відкликання апеляційної скарги не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 300 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відкликати її до початку розгляду справи в апеляційному суді.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відкликання апеляційної скарги та розгляду її по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 312 ЦПК розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Вирішуючи питання про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції врахував фактичні обставини справи та ухвалив рішення, яке не суперечить закону та не порушує права апелянта.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання. Суд першої інстанції мотивував та обґрунтував висновки про ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань за судовим рішенням.

Так, на виконанні у Жовтневого ВДВС Запорізького управління юстиції виконавчий лист щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 перебуває з березня 2012 року. При цьому заборгованість по сплаті аліментів станом на листопад 2013р. становила 18 722,61 грн.

За поданням державного виконавця боржник не з'являється за викликами державного виконавця, не сплачує аліменти, у зв»язку з чим виникла заборгованість.

Бездіяльність боржника, його неявки до виконавчої служби, проживання не за місцем реєстрації тощо, унеможливлюють стягнення заборгованості.

Послання апелянта на те, що він не знав про винесене рішення суду про стягнення з нього аліментів, а тому не виконував рішення суду, колегією суддів не приймаються до уваги. Так, ОСОБА_3 обізнаний про існування у нього дитини, яку він зобов»язаний матеріально забезпечувати, однак жодних доказів добровільного виконання ним свого батьківського обов»язку, суду не надано.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регулюється ст. 377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язання.

За змістом роз'яснень, наданих у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377 - 1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Враховуючи, що боржник є працездатною особою, не надав жодних доказів на підтвердження поважності причин несплати аліментів, не з'являється за викликами ВДВС, не проживає за місцем реєстрації, бездіяльність боржника була правильно розцінена як ухилення від сплати аліментів та він був тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

З огляду на вкладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: