Справа №469/834/14-ц 21.01.2015 21.01.2015 21.01.2015
Провадження №22-ц/784/99/15
Головуючий у суді першої інстанції: Гапоненко Н.О.
Доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої судді: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання: Свіщуком О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_3 та представника відповідача Мусієнко Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Приватного сільськогосподарського підприємства

«Агрофірма» Краснопільська»

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 р., ухваленого за позовом

ОСОБА_3 до Приватного сільськогосподарського

підприємства «Агрофірма «Краснопільська»

про

розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Краснопільська» про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що після смерті діда, він успадкував земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 11,4984 га, яка розташована на території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області. Зазначена земельна ділянка перебуває в оренді ПСП «Агрофірма «Краснопільська» на підставі договору оренди землі від 15 січня 2007 року.

Умовами договору оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для розірвання договору оренди.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив розірвати договір оренди землі від 15 січня 2007 року .

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Договір оренди земельної ділянки № 152 від 15 січня 2007 року розірвано. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Правовідносини щодо оренди землі врегульовані Цивільним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (далі - Закон), який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин.

Згідно зі ст. 30 Закону зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтями 31, 32 Закону передбачені випадки припинення договору оренди землі, в тому числі й шляхом його дострокового розірвання за рішенням суду.

Частиною 4 ст. 32 Закону визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Аналогічні норми містяться і в частин 1, 2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінений або розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що 15 січня 2007 року між ОСОБА_5 та ПСП «Агрофірма «Краснопільська» було укладено договір оренди землі, за умовами якого ОСОБА_5 передав в оренду відповідачу по справі, належну йому земельну ділянку площею 11,4984 га, розташовану на території Краснопільської сільської ради Березанського району Миколаївської області, строком на 10 років. Про реєстрацію цього договору 18 квітня 2007 року у Державному реєстрі земель вчинено запис № 2885 (а.с. 8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер (а.с.7).

Після його смерті згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 2013 року позивач ОСОБА_3 успадкував спірну земельну ділянку після смерті свого діда ОСОБА_5 (а.с. 7).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач, як новий власник земельної ділянки скористався своїм правом на розірвання договору оренди, передбаченим п. 40 договору та бажав самостійно використовувати здану в оренду земельну ділянку.

Так, із змісту п. 40 договору оренди слідує, що сторони домовились, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.8-9).

На підставі викладеного, та виходячи із загальних засад цивільного законодавства, принципів розумності, добросовісності та справедливості, передбачених п. 6 ст. 3 ЦК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності виправлень в п. 40 договору оренди землі, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки вказаний пункт містить закреслення запропонованих в бланку договору можливих варіантів його умов, а не виправлення тексту договору. Зміст вказаного пункту договору є чітким і зрозумілим. До того ж у такому ж варіанті тексту відбулася державна реєстрація вказаного договору . За такого наведені доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню.

Доводи апеляційної скарги щодо належного виконання умов договору оренди землі, також не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не впливають на спірні правовідносини.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПСП «Агрофірма Краснопільська» -відхилити, а рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2014 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: