Справа №521/1816/15-ц
Провадження №2/521/2388/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 вересня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Поліщук І.О.,
при секретарі Святецькій І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та витрат на правову допомогу,
Позивач звернувся до суду з позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та витрат на правову допомогу, в якому просить стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на його, ОСОБА_1 користь страхове відшкодування в розмірі 18 700,00 гривень, пеню за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 2 346,70 гривень; стягнути з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» витрати за сплату судового збору у розмірі 243,60 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 6000 гривень.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25 жовтня 2013 року о 09 годині 50 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував позивач та транспортного засобу «Hyundai», реєстраційний номер ВН5149EА під керуванням ОСОБА_2. Винним в порушенні правил дорожнього руху був ОСОБА_2, який був притягнутий до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ОСОБА_3 «Гарантія», згідно страхового полісу №АС/4327086 тому ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 «Гарантія» з вимогою виплатити йому страхове відшкодування спричинених збитків, яка склала 19 700,00 гривень, що була погоджена з ОСОБА_3 «Гарантія», за винятком франшизи у розмірі 1000,00 гривень. Так, 06.12.2013 року ОСОБА_4, уповноважена особа за довіреністю від 31.10.2013р., посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованою в реєстрі за №2492, власником транспортного засобу «Mercedes-Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся з письмовою заявою стосовно виплати йому страхове відшкодування. Але жодних відповідей стосовно прийнятого рішення про виплату страхового відшкодування від ОСОБА_3 «Гарантія» не надходило. Оскільки, з незрозумілих причин страхова компанія не виплатила страхове відшкодування, ОСОБА_1, що був потерпілим у ДТП від 25 жовтня 2013 року, вимушений був звернутися з наступним позовом до суду. Одночасно в своєму позові ОСОБА_1 ставить питання щодо стягнення пені за прострочення сплати страхового відшкодування. Пеню обґрунтовує тим, що крайній строк виплати страхового відшкодування припадав на 06 березня 2014 року. Але на момент подачі позову минуло 316 днів, протягом яких відповідачем порушується зобов`язання за договором страхування.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся неодноразово, про причини неявки суд не повідомив, заперечення не надав.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1, підлягають частковому задоволенню.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
В судовому засіданні встановлено, що 25 жовтня 2013 року о 09 годині 50 хвилин, на вулиці ім. Грушевського у місті Одеса сталося зіткнення транспортного засобу «Hyundai», реєстраційний номер ВН5149EА, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mercedes-Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1. За наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди у відношенні ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, щодо скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
В ході розгляду справи встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «Гарантія» укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4327086 .
Згідно п.1.4. ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
На підставі частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з пунктом 30.1. ст.30 Закону України № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Пунктом 30.2 ст.30 Закону України № 1961-IV передбачено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Відповідно до п. 22. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 29 Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до п.36.4., 36.5 ст.36 Закону України № 1961-1У виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування, лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.
Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Таким чином, аналіз вищенаведених норм законодавства дає суду право присудити до стягнення з відповідача ОСОБА_3 «Гарантія» на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 18 700,00 гривень.
Згідно з п. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.
Згідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Згідно з Постановою НБУ «Про регулювання грошово-кредитного ринку» від 09.08.2013 р. № 315 облікову ставку НБУ з 09.08.2013 року встановлено у розмірі 6,5%, Постановою НБУ від 14.04.2014 № 212 «Про регулювання грошово-кредитного ринку»з 15.04.2014 року та станом на теперішній час встановлено у розмірі 9,5%.
З моменту невиплати та на момент звернення позивача із позовною заявою минуло 316 дні, а саме: з 07.03.2014р. по 14.04.2014 р. - 39 днів, з 15.04.2014р. по 30.01.2015 р. 277 днів. Використовуючи формулу розрахунку пені ?Р = s *2* р% * Q/365, де: ?Р сума пені; s сума заборгованості; р% - розмір облікової ставки НБУ, у відсотках за день прострочення; Q кількість днів прострочення виконання зобовязання.
Згідно з ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України: «Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання». Таким чином, пеня, яку повинен сплатити ОСОБА_3 «Гарантія» складає: 18 700,00х2х6,5% х39/365 + 18 700,00 х2 х9,5%х217 / 365 = 256,97+2 089,73 = 2 346,70 грн.
Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до стаття 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Що не звільняє боржника від виконання зобовязання.
З вищезазначених підстав, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з ОСОБА_3 «Гарантія» на користь ОСОБА_1 суму пені за прострочення страхового відшкодування у розмірі 2346,70 гривень.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати на момент подання позову складають судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, що підтверджуються квитанцією та підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом справи витрати на правову допомогу.
Згідно з положеннями ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
ОСОБА_1 уклав договір з адвокатським бюро «Федяєва Сергія Володимировича» про надання правової допомоги від 16.05.2014 року № 68-2/05/2014, про що зазначено у квитанції від 16.05.2014 року № 68-2/05/2014. Згідно цієї квитанції, за надання правової допомоги позивач сплатив 6000,00 гривень.
Згідно ст. 1 Законом України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р. встановлено : Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визнається у відповідному судовому рішенні.
Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановленої ЗУ «Про державний бюджет України на 2015 рік», який складає 1218,00 грн. на січень 2015 року - грудень 2015 року, то вартість одного часу роботи адвоката складає не більш 487,20 грн.
З урахуванням кількості судових засідань у суді першої інстанції, кількості клопотань, уточнень до позову, запитів та інших документів, що були виготовлені та надані представником позивача, ОСОБА_6, суд приходить о висновку про доцільність стягнення з ОСОБА_3 «Гарантія» на користь ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України витрати на правову допомогу у розмірі 3897,60 грн., а також суму сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 79, 84, 88, 224-226 ЦПК України ст.ст. 15, 22, 1168, 1172, 1187 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та витрат на правову допомогу задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який постановив його, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку на протязі десяти днів.
В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.