РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/930/15-ц

Пров. №2/668/702/15

09.10.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого Булах Є.М.

при секретарі Балихіній В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним та зобовязання до вчинення певних дій,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 17.09.2008 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір №0121/08/11/CLNv на споживчі цілі, за яким банк зобовязався надати їй кредит за відновлювальною кредитної лінією, шляхом їх перерахування або видачі готівкою відповідно до заявки позичальника у сумі 27500 доларів США на строк до 14.09.2018 року, зі сплатою 13,5 % річних. Позивач вказує, що відповідач не виконав своїх зобовязань, а саме не перерахував за наданими нею платіжними документами та не видав готівкою їй іноземну валюту до теперішнього часу, також вважає, що відповідач ввів її в оману, посилаючись на норми ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів, ч. 1 ст.229, ст.230 ЦК України, оскільки вона не була субєктом господарської зовнішньоекономічної діяльності та не мала права розраховуватись іноземною валютою безготівково за споживчими цілями (на придбання товарів, робіт, послуг), в силу ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність», як і немала права розраховуватись готівковою іноземною валютою. Зазначає, що банк не ознайомлював її ані з правилами використання готівкової іноземної валюти та території України, ані з Декретом про валютне регулювання, чим ввів її в оману при вчиненні правочину. Окрім цього, позивач вказує, що зміст кредитного договору суперечить чисельним нормам законодавства України, а саме: не містить обовязкову умову, що у разі припинення письмового дозволу НБУ на здійснення операцій з валютними цінностями уповноважений банк зобовязаний передбачати в кредитних угодах дану умову; за умовами договору повернення кредиту здійснюється шляхом сплати коштів на відкритий позичальнику позичковий рахунок, однак за переліком рахунків у ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», даний вид рахунку відсутній; не містить істотної умови щодо взаєморозрахунків позичальника з банком, що унеможливлює належне виконання зобовязання, як у поверненні кредитних коштів, так і сплаті процентів, відповідно до ст.526 ЦК України; вважає, що умова п.2.5 договору суперечить ст.ст.251-254 ЦК України та п.п.4 п.6 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки 2008 рік є високосним роком та має 366 календарних дні, що в свою чергу збільшує розмір річної відсоткової ставки на 1,6 %; п.2.7 Договору вважає протиправним, оскільки його умови викладені таким чином, щоб у позичальника без його відома та поза волею могла сформуватись заборгованість по сплаті кредитних платежів, на яку банк зміг би нараховувати пеню та отримувати додаткову протиправну вигоду, що суперечить нормам п.5 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів»; п.2.9 Договору, в свою чергу, суперечить ч.17 ст.1 ЗУ «Про захист прав споживачів»; Договір не містить такої істотної умови, як умови про взаєморозрахунки (п.6 ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»); не містить умов про відповідальність банку за невиконання або неналежне виконання умов договору; відповідачем порушені норми ч. 1 ст.628 ЦК України, які є обовязковими; а розділ 5 спірного договору, позивач взагалі вважає дискримінаційними стосовно споживача, що стосується зміни відсоткової ставки; договір також не містить інформації про місце його виконання, як того вимагає ст.532 ЦК України; відсутня така істотна умова, як ціна. Також, із позову вбачається, що банк змусив позичальника підписати додаткову угоду №1 від 19.12.2008 року про підняття відсоткової ставки до 17 % річних, погрожуючи позивачу тим, що у разі не підписання вона повинна буде повернути кредит повністю, чим ввів її в оману, використовуючи зловживання своїм становищем. Позивач вказує, що банки зобовязані у кредитному договорі або у додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, чого відповідачем зроблено не було. У графіку платежів банк повинен був докладно розписати сукупну вартість кредиту за кожним платіжним періодом, чого також зроблено не було. А тому, зважаючи на все перелічене, в силу ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», позивач вважає, що умови укладеного спірного кредитного договору є несправедливими та визнаються недійсними. Позивач наголошує на тому, що банк до теперішнього часу не виконав своє зобовязання відповідно до п.1.1 спірного Договору не надав кредит в іноземній валюті, а саме в доларах США, всі кошти, які вона отримала були у валюті гривня, як того потребує Закон, а тому вважає, що в силу ст.217 ЦК України, наявність всіх зазначених умов, має наслідки недійсності правочину (Договору) в цілому, з усіма правовими наслідками які після цього виникають. Просить суд визнати спірний кредитний договір №0121/08/11CLNv від 17.09.2008 року недійсним, укладений між нею та відповідачем з моменту його підписання; встановити чи виконав відповідач свої зобовязання перед відповідачем за спірним кредитним договором.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, з підстав викладених в ньому. Додатково зазначали, що позивач грошові кошти не отримувала, і в заявках на отримання готівки значаться не її паспортні дані.

Представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні позову про визнання недійсним кредитного договору просив відмовити в повному обсязі; у разі визнання недійсним кредитного договору просив застосувати наслідки недійсності правочину та визначити грошову суму, яка має бути повернута ПАТ «Банк Форум», а також накласти арешт на магазин продовольчих товарів, розташований за адресою: м.Херсон, вул.Привокзальна, буд.22, що виступає предметом іпотеки за іпотечним договором від 18.09.2009 р.

При цьому, представник відповідача в судовому засіданні, спираючись на свої письмові заперечення, зазначив, що всі умови, які були вказані у спірному договорі, зокрема і розмір відсоткової ставки за користування кредитом, були погоджені між позивачем та банком, про свідчать підписи сторін у договорі, тобто при його укладанні сторонами було досягнуто всіх істотних умов договору, зокрема: мети, суми і строку договору, умов і порядку видачі та погашення кредиту, видів (способів) забезпечення зобовязань позичальника, відсоткової ставки, порядку плати за кредит, порядку зміни та припинення дії договору, а також відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умові договору.

За період дії кредитного договору до квітня 2014 року ОСОБА_1 здійснювала сплату нарахованих відсотків за користування кредитом. Таким чином, між банком та ОСОБА_1 виникли довгострокові кредитні правовідносини, які направлені на фактичне виконання зобовязань, передбачених договором. Щодо позиції позивача про заперечення факту отримання кредитних коштів у іноземній валюті, то вказане спростовується заявами ОСОБА_1 на видачу готівки, які в свою чергу повністю відповідають додатку №8 до Інструкції про касові операції в банках України, затвердженою постановою НБУ від 14.08.2003 року №337, що діяла на момент видачі коштів.

Надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України, а тому банком правомірно було видано кредит позивачу у іноземній валюті і правові підстави для визнання договору недійсним відсутні. Представник також зазначає, що підписуючи кредитний договір, а також додаткову угоду до нього, а також звернення її до банку із заявою про зміну предмета забезпечення за договором іпотеки, ОСОБА_1 чітко усвідомлювала предмет і значення укладених договорів, свідомо отримала кредитні кошти, уклала відповідний договір, в якому чітко передбачені права та обовязки позичальника та визначено порядок повернення коштів. Представник відповідача вважає, що між сторонами було укладено договір з дотриманням всіх передбачених законодавством вимог. У подальшому у судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника відповідача. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. (ст. ст.157,158 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає за можливе завершити розгляд справи без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1 17 вересня 2008 року було укладено кредитний договір №0121/08/11/CLNv строком по 14 вересня 2018 року, що передбачено п.1.2 згаданого договору, за п.1.1. якого, банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 27500 доларів США. За п.1.3. Договору, за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,5 процентів річних.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Також, за загальними умовами Договору, а саме з п.2.1 вбачається, що забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір іпотеки однокімнатної квартири у АДРЕСА_1, та договір поруки, які будуть укладені.

Згідно п.2.2 спірного Договору, кредитні кошти надаються банком позичальнику за умови: - набуття чинності цим Договором; - набуття чинності правочинами щодо забезпечення виконання зобовязань, зазначеними в п.2.1 цього Договору…

Відповідно до п.2.3 Договору, ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно графіком (додаток 1 до Договору), який є невідємною частиною цього Договору Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок №0796 в АКБ «Форум». П.2.4 Договору вказує, що проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником згідно з п. 2.6. цього Договору (проценти за користування кредитними коштами позичальник сплачує самостійно в валюті кредиту на рахунок № 0796 в АКБ «Форум» щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами…). Несплата позичальником процентів в терміни встановлені в п.2.6 цього Договору дати, є підставою для вимоги Банку про дострокове повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користуванні кредитними коштами, неустойки та є підставою для звернення Банком стягнення на заставлене майно.

За п.2.5. Договору, сплата процентів позичальником здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць, рівній календарній кількості днів, та рік, рівний 360 днів.

У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання зобовязань позичальника по цьому Кредитному договору у повному обсязі, вимоги Банку погашаються у наступній черговості: в першу чергу сплачуються прострочені проценти та комісії, в другу строкові проценти та комісії, заборгованість за кредитом, в третю можливі неустойка, штраф та пеня, потім інші вимоги Банку. (п.2.7. кредитного договору).

Розділ №4 кредитного договору передбачає санкції та забезпечення виконання зобовязань між сторонами договору.

Також, за умовами спірного кредитного договору, а саме у розділі №3 передбачені права та обовязки сторін, зокрема п.3.1. включає в себе зобовязання банку за кредитним договором, п. 3.2. включає в себе умови щодо прав банку, п. 3.3 Договору визначає зобовязання позичальника, а п. 3.4. визначає права позичальника.

Договором окрім іншого, встановлено, що банк має право відмовитись від подальшого кредитування позичальника за цим договором частково або в повному обсязі у разі використання кредиту не за цільовим призначенням або за наявності інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальнику кредит своєчасно не буде повернутий. Зміна процентної ставки за користування кредитними коштами за ініціативою банку здійснюється шляхом направлення позичальнику повідомлення, де зазначається новий розмір процентної ставки та дата з якої вона вводиться. Позичальник протягом 10 днів з моменту відправлення банком такого повідомлення, повідомляє про свою згоду із запропонованими змінами процентної ставки. У випадку незгоди із запропонованою процентною ставкою позичальник повідомляє про це банк та повертає кредитні кошти не пізніше ніж до настання дати з якої вона вводиться та сплачує нараховані проценти…. Сторони домовились, що невиконання або неналежне виконання позичальником зобовязань по поверненню суми кредиту, сплаті процентів та інших зобовязань, передбачених п.3.3 цього Договору є умовами, при настанні яких припиняється кредитування банком позичальника, а позичальник здійснює повернення отриманих кредитних коштів, сплачує проценти за користування кредитними коштами… (5.1., 5.2., 5.3 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 була ознайомлена та погодила особистим підписом умови кредитного договору №0121/08/11/CLNv від 17.09 .2008 року.

Окрім цього, відповідно до додаткової угоди №1 від 19.12.2008 р. до кредитного договору №0121/08/11/CLNv від 17.09 .2008 року, укладеної між АКБ «Форум» та ОСОБА_1, за користування кредитними коштами, які будуть отримані в межах ліміту кредитування за кредитним договором №0121/08/11/CLNv від 17.09 .2008 року з 19.12.2008 року застосовується плата в розмірі 17 % процентів річних за користування кредитними коштами в доларах США. Із даної додаткової угоди, вбачається, що сторони погодили умови вказаної угоди, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 та особи представника банку.

Також, відповідно до додаткової угоди №2 від 18.09.2009 р. до кредитного договору №0121/08/11/CLNv від 17.09 .2008 року, укладеної між АКБ «Форум» та ОСОБА_1, п.2.1 розділу №2 «Загальні умови» були викладені у іншій редакції та забезпеченням повернення кредитних коштів, спати процентів за користування коштами став договір іпотеки магазину продовольчих товарів у м.Херсоні, вул.Привокзальна, буд.22. Із даної додаткової угоди, також вбачається, що сторони погодили умови вказаної угоди, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 та особи представника банку.

Додатковою угодою №3 від 21.07.2010 р. до кредитного договору №0121/08/11/CLNv від 17.09 .2008 року, укладеної між АКБ «Форум» та ОСОБА_1, п.1.3 розділу №1 «Предмет договору» був викладений у наступній редакції: «За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 14,21 процентів річних», що також сторони погодили і підтвердили особистим підписом ОСОБА_1 та особи представника банку.

Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В контексті зазначеної норми, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначити умови такого договору.

Таким чином, враховуючи, що за наявним у матеріалах справи примірником кредитного договору та додаткових угод до нього, ОСОБА_1 під час його укладення поставила особистий підпис, кредитний договір був укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами. Про волевиявлення при підписанні та укладенні спірного кредитного договору позивач не заперечувала у судовому засіданні і підтвердила факт його підписання з власної волі. Не заперечувала позивач і факт його виконання добровільно у строк до 2014 року.

Таким чином, заявлений позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки укладений кредитний договір відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. При укладені кредитного договору позивач була ознайомлена з його умовами та не заперечувала проти них, про що свідчить її особистий підпис на договорі, на додаткових угодах укладених в подальшому, а також на додатковому договорі, тобто сторони дійшли згоди стосовно усіх істотних умов договору: мети, суми, строку кредиту, умов і порядку його видачі та погашення, відсоткової ставки, порядку плати за кредит, порядку зміни та припинення договору, відповідальності сторін за невиконання умов договору.

Відповідно до ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ст.208 ЦК України - У письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ст.209 ЦК України - правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст.215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.216 ЦК України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповіно до ст.627 ЦК України - відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.628 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.629 ЦК України - Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» - банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми; кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відповідно до ст.47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» - на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції, як розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ч.2 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» - Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України - кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Зазначаючи підстави, за яких позивач просить суд визнати договір недійсним позивач вказала, що підписала договір, погодилась із його умовами, перед підписанням ознайомилась із текстом договору, однак грошові кошти не отримувала, разом з тим з матеріалів справи вбачається і не заперечується позивачем, що на виконання укладеного договору здійснювала погашення кредитної заборгованості, що у свою чергу свідчить про прийняття умов укладеного договору та його виконання.

В ході розгляду справи, позивач просила визнати кредитний договір недійсним з моменту його укладення з підстав того, що з нею як стороною договору не досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, що призводить у тому числі і до порушення її прав як споживача банківських послуг. Аналізуючи вказані обставини, суд вважає їх неспроможними, оскільки матеріалами справи підтверджується що договір укладено та підписано сторонами у спосіб визначений ЦК України, крім того, позивач, згідно з ч.2 ст. 1056 ЦК України мала право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду позивач звернулася з позовом про визнання недійсним кредитного договору тільки у 2015 році. У період часу з 2008 року по січень 2015 року позивач жодного разу не наголошувала на його недійсності.

Враховуючи вищевказане, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки на момент укладання спірного кредитного договору сторонами було досягнуто усіх істотних його умов, про що свідчить підпис позичальника на останній сторінці договору, а відповідно посилання позивача ОСОБА_1 на те, що умови договору стали несправедливими та почали суперечити нормам законодавства України не можуть бути прийняті до уваги, як такі, що не ґрунтуються на положеннях Закону.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що кредитний договір укладено на підставі діючого законодавства, а тому умови договору не суперечать діючому цивільному законодавству. Відносини між сторонами містять принцип справедливості, розумності й добросовісності. Укладений договір не суперечить вимогам Цивільного кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Позивач на момент укладання договору мала повний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, а відтак підстави для визнання правочину недійсним відсутні.

Позовні вимоги про встановлення чи виконав відповідач свої зобовязання перед позивачем за спірним договором є похідними від позовної вимоги про визнання кредитного договору недійсним, у звязку із чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 203, 207, 208, 209, 215, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, 1056,1055 ЦК України, ст.36 ЗУ «Про національний банк України», ст.ст.2, 47 «Про банки та банківську діяльність», ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним та зобовязання до вчинення певних дій - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_3