Справа № 463/1050/15 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/783/3004/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Павлишина О.Ф.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.

при секретарі: Гацій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Львівської міської ради на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 3 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, виконавчого комітету Львівської міської ради, управління комунальної власності Львівської міської ради, відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про приєднання житлового приміщення,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 3 березня 2015 року клопотання позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

В забезпечення позовних вимог до вирішення спору по суті та виконання рішення суду заборонено Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради, адреса: м.Львів, вул. К.Левицького, 67, виконавчому комітету Львівської міської ради, адреса: м.Львів, пл. Ринок, 1, управлінню комунальної власності Львівської міської ради, адреса: м.Львів, пл. Ринок, 1, відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова, адреса: м. Львів, вул. Грушевського, 16, вчиняти будь-які дії, щодо розпорядження нерухомим майном - квартирою АДРЕСА_1 в тому числі дії, пов'язані з передачею квартири АДРЕСА_1 у приватну власність шляхом приватизації та видачі свідоцтва про право власності.

Заборонено державним реєстраторам відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, адреса: м. Львів, вул. Городоцька, 299, вчиняти будь-які реєстраційні дії, зокрема: пов'язані із державною реєстрацією права власності, інших речових прав, обтяжень щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 в тому числі, проте не виключно: приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкривати і закривати розділи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вносити до них відповідні записи.

Ухвалу суду оскаржив Виконавчий комітет Львівської міської ради. В апеляційній скарзі представник апелянта стверджує про порушення норм чинного законодавства. Вважає, що судом не обґрунтовано як вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення, яка існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам чи інтересам позивачів до ухвалення рішення у справі, оскільки вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги не лише інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені. Крім того, заява не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України. Просить ухвалу суду скасувати.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, поважних причин в повторній заяві про відкладення розгляду справи апелянтом не наведено, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, виконкому Львівської міської ради, управління комунальної власності Львівської міської ради, відділу приватизації державного житлового фонду Галицького району м. Львова, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про приєднання житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 площею 12 к.в.м. до квартири АДРЕСА_2 для покращення своїх житлових прав.. (а.с.2-7)

Позивачами подана заява про забезпечення позову, в якій останні посилались на те, що Львівською міською радою прийнято рішення про надання спірної квартири АДРЕСА_1 черговику Львівської міської ради, у зв"язку з чим така може бути приватизованою, що унеможливить в подальшому розгляд питання покращення житлових умов позивачів. (а.с.31-34)

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову.

Згідно ч. ч.1-3 ст.152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7)передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з наявності підстав для забезпечення позову, вірно врахувавши, що між сторонами виник спір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 та що передача вказаної квартири іншому черговику та подальша її приватизація може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду та відновлення прав позивачів у разі задоволення позову про приєднання спірної квартири.

Висновок суду щодо виду забезпечення позову відповідає положенням ст.ст.151-154 ЦПК України.

Не може прийматись до уваги посилання апеляційної скарги на відсутність мотивів забезпечення позову у зв"язку з наступним.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

А відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив, що оскільки предметом позову є квартира, між сторонами виник спір, то невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, обравши вид забезпечення позову, передбачений ч.1 ст.152 ЦПК України, шляхом заборони вчиняти дії.

Колегією суддів враховується, що вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії є вмотивованим, співмірним із заявленими позивачем вимогами та відповідає ситуації, що склалась між сторонами спору, та постановленою ухвалою про забезпечення позову судом першої інстанції не були порушені права апелянта.

Крім того, слід взяти до уваги, що відповідно до п. 10 Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали вимогам закону спростовуються вищенаведеним.

А відтак, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу про забезпечення позову залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307 , ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Львівської міської ради відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 3 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.