Справа № 1506/5895/2012
Провадження № 4-с/496/1/15
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.01.2015 рокум. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Бобуйка А.Д.,

при секретарі - Гайдейчук К.В.,

за участю представника скаржника - ОСОБА_1,

розглянувши в залі суду міста Біляївка у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

18.12.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, в якій просить:

- визнати дії державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо накладення арешту на все його майно незаконними;

- скасувати постанову державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 02.07.2014 року ВП №40001625 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження;

- зобовязати перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції зняти арешт з всього майна, який накладений постановою державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 02.07.2014 року серія ВП №40001625.

Дану скаргу мотивовано тим, що на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.12.2012 року по цивільній справі №1506/5895/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на утримання непрацездатної дружини, позов ОСОБА_4 задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з 19.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.02.2030 року та стягнуто з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з 19.11.2012 року і до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до 03.02.2015 р. Зазначене рішення набрало законної сили, на підставі чого за заявою ОСОБА_4 видано виконавчий лист №1506/5895/2012 від 06.02.2013 року. Рішенням Приморського районного суду м.Одеса від 20.05.2013 року у справі №522/3097/13-ц розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.12.2012 року збільшився з 300 грн. до 400 грн. Постановою державного виконавця першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ від 02.07.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 в межах суми боргу. Однак дії державного виконавця щодо винесення зазначеної постанови скаржник вважає неправомірними, оскільки він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, копію постанови про відкриття виконавчого провадження не отримував, про її існування дізнався випадково, а саме коли ОСОБА_4 звернулась до Приморського районного суду м.Одеса з позовною заявою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання непрацездатної дружини, де серед доданих до позову документів, був присутній розрахунок заборгованості по аліментам, на підставі якого державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту. Скаржник зазначає, що вказана постанова про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження підлягає скасуванню, як така, що винесена з порушенням чинного законодавства, необґрунтована необхідністю застосування даної дії, що стало причиною для звернення до суду з відповідною скаргою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 на задоволенні скарги наполягали, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Представник Першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ в судове засідання незявився, хоча був повідомлений належним чином про день слухання скарги, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступник підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.12.2012 року по цивільній справі №1506/5895/2012 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на утримання непрацездатної дружини, позов ОСОБА_4 задоволено частково, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з 19.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 03.02.2030 року та стягнуто з ОСОБА_2 на корись ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з 19.11.2012 року і до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до 03.02.2015 р. (а.с.33-34). Зазначене рішення набрало законної сили, на підставі чого за заявою ОСОБА_4 видано виконавчий лист №1506/5895/2012 від 06.02.2013 року (а.с.35).

Рішенням Приморського районного суду м.Одеса від 20.05.2013 року у справі №522/3097/13-ц розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 відповідно до рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.12.2012 року збільшився з 300 грн. до 400 грн. (а.с.50-51), у звязку з чим постановою державного виконавця першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ ОСОБА_6 №В-4/546 від 06.08.2013 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Біляївського районного суду Одеської області від 06.02.2013 року (а.с.38).

Разом з тим, на підставі виконавчого листа №1506/5895/2012, виданого Біляївським районним судом Одеської області 06.02.2013 року постановою державного виконавця першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ ОСОБА_3 від 02.07.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_2 в межах суми боргу, який складає 2370 грн. (а.с.47).

Порядок стягнення аліментів визначений статтею 77 Закону України «Про виконавче провадження».

Зі змісту частини 2 цієї статті вбачається, що стягнення може бути звернено на майно боржника у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці.

При цьому, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії цієї постанови надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувану та боржникові.

У ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до ст. 24 цього Закону.

Таким чином, боржник має бути повідомлений про відкриття виконавчого провадження з метою реалізації своїх прав та зобовязань у виконавчому провадженні.

Як пояснив сам ОСОБА_2 в судовому засіданні, жодних документів стосовно виконавчого провадження на його адресу не надходило: ані постанови про відкриття виконавчого провадження, ані постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження, ані розрахунку заборгованості.

Крім того, в усіх матеріалах виконавчого провадження зазначена невірна адреса реєстрації боржника, про що він згодом повідомив перший Приморський ВДВС Одеського МУЮ (а.с.59).

Отже, державний виконавець повинен пересвідчитися перед початком примусового стягнення та здійснення інших виконавчих дій, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження, строк добровільного виконання рішення минув, тощо, у звязку з чим суд вважає дії державного виконавця незаконними.

27.10.2014 року ОСОБА_2 подав заяву на імя начальника першого Приморського ВДВС Одеського МУЮ, в якій просив скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження від 02.07.2014 року по виконавчому провадженню №40001625 (а.с.57-58). Проте, листом №33989 від 28.11.2014 року йому було розяснено, що питання скасування зазначеної вище постанови можливо вирішити в судовому порядку (а.с.54).

Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам від 20.10.2014 року (а.с.55), заборгованість боржника ОСОБА_2 по аліментам станом на 20.10.2014 рік складає переплату у розмірі 20 грн., отже підстави накладення арешту на майно усунуті боржником.

Зважаючи на те, що на час розгляду справи відпали підстави для звернення стягнення на майно боржника, оскільки заборгованість зі сплати аліментів боржником погашена повністю, аліменти сплачуються щомісячно у визначеному судом розмірі, також відпали і підстави для арешту майна боржника, який, відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», застосовується для забезпечення реального виконання рішення при зверненні стягнення на майно боржника, тому суд вважає обґрунтованими доводи скарги щодо скасування постанови та зняття арешту з майна боржника.

Згідно ч. 2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну виконавчу службу», суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати дії державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо накладення арешту на все його майно незаконними.

Скасувати постанову державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 02.07.2014 року ВП №40001625 про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження

Зобовязати перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції зняти арешт з всього майна, який накладений постановою державного виконавця першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 02.07.2014 року серія ВП №40001625.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_7