Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Маляренка А.В., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним

за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» (далі - ТОВ «Порше мобіліті») про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним.

Обґрунтовувала вимоги тим, що 16 серпня 2013 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кошти у розмірі 145 219, 76 грн зі сплатою 9, 90 % річних строком на 60 місяців для придбання автомобіля. Згідно умов кредитування та графіку погашення кредиту усі платежі повинні бути сплачені у гривні та підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США. На підставі таких положень розмір щомісячного зобов'язання збільшувався у зв'язку із підвищенням курсу долара США.

Посилаючись на несправедливість у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вказаних умов кредитного договору та заборону із 16 жовтня 2011 року надання споживчих кредитів в іноземній валюті, ОСОБА_3 просила визнати кредитний договір недійсним.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Визнано недійсним кредитний договір, укладений між ТОВ «Порше мобіліті» та ОСОБА_3 16 серпня 2013 року.

У касаційній скарзі ТОВ «Порше мобіліті», посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 1054 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844146/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У справі встановлено, що 16 серпня 2013 року між ТОВ «Порше мобіліті» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кошти у розмірі 145 219, 76 грн зі сплатою 9, 90 % річних строком на 60 місяців для придбання автомобіля.

Кредитні кошти видано у гривні, проте у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Згідно умов кредитування та графіку погашення кредиту усі платежі повинні бути сплачені у гривні та підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США.

За змістом п. 1.3.1. загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в іноземній еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанію рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засада; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦПК України, є підставою для визнання його недійсності.

За ч. ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843227/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1>).

Відповідно до ст. 533 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843602/ed_2015_07_16/pravo1/T030435.html?pravo=1> грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Оспорюваний правочин укладено за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечать ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що правильно враховано судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, визнаючи кредитний договір недійсним повністю, апеляційний суд не вказав, якій нормі закону суперечить зміст всього кредитного договору, не з'ясував, чи не може оспорюваний правочин виконуватися без урахування недійсної частини за обставин, коли воля сторін спрямована на настання правових наслідків, обумовлених ним, а саме: надання/ отримання кредитних коштів у розмірі 145 219, 76 грн зі сплатою 9, 90 % річних строком на 60 місяців.

Враховуючи викладене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Порше мобіліті» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

А.В. Маляренко

В.О. Савченко