Справа № 466/3791/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/1078/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇН И

26 січня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого - судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А

секретар - Глинський О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 3 жовтня 2014 року -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «АДРЕСА_1» звернулось в позовом до ОСОБА_2 про стягнення з відповідачки 4 727 грн. 36 коп. заборгованості за надані в період з 06.12.2013 року по 26.12.2013 року послуги з централізованого опалення в приміщенні лівого крила 4-го поверху будинку АДРЕСА_1 загальною площею 501, м.кв., позначених на плані №137-141, 141а, 167-186, власником яких є відповідач ,а також 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 3 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСББ «АДРЕСА_1» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у розмірі 4 727 грн. 36 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 4 970 грн. 96 коп..

Рішення оскаржила ОСОБА_2 Вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Мотивує тим, що заявлені ОСББ «,АДРЕСА_1» вимоги є безпідставні та відповідно до ст. 60 ЦПК України не доведені належними доказами. Зазначає, що з 6 грудня 2013 року по 26 грудня, період за який нарахована заборгованість вона не із своєї вини не споживала послуги з централізованого опалення, що підтверджується актом комісії від 26.12.2013 року , який ОСББ «АДРЕСА_1» дослівно не процитувало, оскільки даним актом не встановлено момент від'єднання від централізованого опалення, а лише підтверджено, що при обстеженні приміщення виявлено, що трубопровід постачання теплової енергії відрізаний від загальної системи центрального опалення, тобто встановлено факт відсутності батарей при огляді приміщення. Дана обставина підтверджує відсутність її вини та є підставою згідно ст. 614 ЦК України для звільнення від відповідальності за невиконання зобов'язання. Дана норма судом першої інстанції не застосована. Окрім зазначеного акту, факт неотримання послуг з централізованого опалення і неправильного розуміння позивачем і судом дати від'єднання від системи ЦО також підтверджується її заявою, поданою одразу після вступу володіння та користування приміщенням. З цієї заяви, поданої на ім»я директора ЛКП «Львівтеплоенерго» 09.12.2013 року (наступний робочий день після 06.12.2013 року), вбачається, що на момент вступу у фактичне користування батареї вже були від'єднанні. Згідно акту опису та арешту майна, фактичний вступ у приміщення відбувся ввечері 06.12.2013 року.

Вказує, що розрахунок позивача про розмір заборгованості не є належним та допустимим доказом та не підтверджує надання послуг позивачем. Такий рахунок суперечить ч.4 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка передбачає, що у платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показників засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціну/тариф на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.

Зазначає, що з позивачем не укладено договору про надання житлово-комунальних послуг через його бездіяльність, оскільки для розгляду законної можливості укладення договору просила надати ряд документів, які не надані її як споживачу, а наданий проект договору містив дату укладення заднім числом і повністю не відповідав вимогам ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Окрім того, вказує на те, що згідно ч.3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцем цим послуг.

Вказані норми не враховані судом першої інстанції та доводять безпідставність посилання позивача на ініціювання процедури укладення з ним договору на надання послуг з централізованого опалення.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вважає, що ст. 614 ЦК на спірні правовідносини не поширюється, оскільки мова не іде про притягнення відповідача до відповідальності за невиконання зобов»язання. У справі є належні та достатньо доказів вступу відповідача в управління належними її приміщеннями 06.12.2013 року та припинення надання послуг 26.12.2013 року. Вимоги відповідачки про надання її ряду документів, згідно заяви, копія якої у матеріалах справи, з метою вирішення питання укладення договору - не ґрунтується на законі. У встановленому законом порядку відповідач від системи центрального опалення будинку не здійснила. Фактичне надання послуг мало місце.

Учасники процесу в судове засідання не з»явились. Належним чином повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що до справи долучено розписки про отримання завчасно судових повісток. Про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення справи не скерували. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у їх відсутності.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається,як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами або іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтваним. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, рішення суду таким вимогам відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що споживач може відмовитися від укладення договору про надання житлово-комунальних послуг лише в разі відмови від користування такими послугами, а не через погодження сторонами умов такого договору. Як було встановлено в судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції, відповідач від користування послугами ОСББ не відмовлялася, а відтак відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови відповідача від сплати за надані житлово-комунальні послуги. Окрім того, відповідач не представила суду жодних доказів того, що вона не є споживачем наданих позивачем послуг.

Такий висновок ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Матеріалами справи безспірно встановлено та не заперечується сторонами, що згідно договору купівлі-продажу від 30.04.2013 року ОСОБА_2 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення 4-го поверху (ліве крило) №137-141, 141а, 167-186 загальною площею 501,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1. Приміщення XIV площею 12,4 кв.м. знаходяться в спільному користуванні. Сходові клітки І/12,3 кв.м.: XIV/12,3 кв.м. - 2-го поверху; І/12,3 кв.м.; XIV/12,3 кв.м. - 3-го поверху; І/12,3 кв.м.; XIV/12,3 кв.м. - 4-го поверху; /12,3 кв.м.; XIV/12,3 кв.м. - 5-го поверху, загальною площею 98,6 кв.м. знаходиться в загальному користуванні.

Згідно акту опису й арешту майна від 06.12.2013 року при примусовому виконанні Личаківським ВДВС ЛМУЮ рішення Личаківського районного суду м. Львова за виконавчим листом №2/463/1548/13 від 21.10.2013 року про зобов'язання ПМП «Зільник» усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні належним їй нежитловим приміщенням лівого крила 4-го поверху по АДРЕСА_1, проведено опис та накладено арешт на майно, що належить боржнику із встановленням обмеження права користуватися ним. Описане майно прийняла на відповідальне зберігання ОСОБА_2.

Відповідач не заперечила, що саме 06.12.2013 року її передано у фактичне володіння, як власнику приміщення лівого крила, четвертого поверху в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 501,3 кв.м., позначені на плані №137-141, 141а, 167-186. Підтвердженням цього в тому числі є листи ОСОБА_2, адресовані позивачу про початок проведення у приміщеннях ремонт них робіт у грудні 2013 року.

Як вбачається із змісту заяви ОСОБА_2, датованої 09.12.2013 року на ім»я директора ЛКП «Львівтеплоенерго», відповідач повідомляє про вступлення у фактичне володіння та користування своїм майном за адресою: АДРЕСА_1 06.12.2013 року /приміщення 4-го поверху /ліве крило/ в будинку по вул. Зеленій, 109 №137-141, 141а, 167-186, площею 501,3 м.кв./. Інформація у цьому листі про те, що на момент вступу у фактичне користування приміщеннями батареї були від'єднанні, будь-якими доказами не підтверджена. Навпаки така є спростованою зверненням ОСОБА_2 листом 19.12.2013 року до голови правління ОСББ» АДРЕСА_1» із змісту якого убачається, що відповідач відмовляється від отримання послуг з теплопостачання і просить від»єднати приміщення від теплопостачання на весь опалювальний період та не проводити нарахування. /а.с.10,28/.

Враховуючи такі обставини, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про відсутність доказів, що станом на 06.12.2013 року у належні відповідачу приміщення не надавались послуги по теплопостачанню.

Актом ОСББ «АДРЕСА_1» від 26.12.2013 року який суд поклав в основу оскаржуваного рішення, зафіксовано, що трубопровід постачання теплової енергії відрізаний від загальної системи центрального опалення з видимим розривом, батареї демонтовані, труби ізольовані. Тому колегія суддів погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції, що відповідач не надала суду доказів щодо того, що у спірний період нею не споживались послуги з центрального опалення.

При перевірці правильності висновків суду першої інстанції колегія суддів також враховує, що у відповідності до вимог ч.2, 3 ст. 22 ЗУ «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку» у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, - власники нежилих приміщень сплачують надані послуги за тарифами, що встановлені для відповідних видів діяльності.

Кошти, що сплачуються власниками приміщень за надані їм комунальні послуги, можуть згідно з укладеними договорами надходити на рахунок об»єднання для накопичення і наступного перерахунку підприємствам, організаціям, які надають ці послуги. Перерахування коштів підприємствам, організаціям, які надають послуги, здійснюється щомісячно у визначений день відповідно до договору між об»єднанням і цими підприємствами, організаціями.

За змістом ч. 7 та 8 цієї статті - власники квартир, приміщень,що не обладнані приладами обліку, зобов»язані укласти договір про обслуговування та оплату комунальних послуг з управителем незалежно від членства в об»єднанні.

Відмова від укладення договору, від оплати рахунків, або несплати рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об»єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Матеріалами справи доведено, що між позивачем, як управителем майна ОСББ та, як споживачем з ЛМКП «Львівтеплоенерго» 26.10.2010 року укладеного Договір № 4740/Л про постачання теплової енергії в гарячій воді. За змістом цього договору, зокрема п.10 - на споживача покладено обов»язок по оплаті вартості спожитої теплової енергії. / /а.с. 14-а- 16/.

За таких обставин спростованими є мотиви апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що Договір з надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води та ін. укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

З врахуванням змісту ст. 25 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» - управитель вправі звертатися до суду в межах повноважень визначених законом та договором, для забезпечення належного виконання умов договору виробниками, виконавцями та споживачами.

Що стосується мотивів апеляційної скарги про відсутність письмового договору між нею та позивачем, за наявності якого позивач вправі був позиватись до суду, то в цій частині колегія суддів також знаходить їх необґрунтованими.

Із змісту заперечень на позов та апеляційної скарги ОСОБА_2 убачається, що остання зверталась до позивача про надання ряду документів для вирішення питання укладення договору.

Однак з обґрунтованістю такої позиції відповідача погодитись не можна, за відсутності правової норми, котра б надавала споживачу таке право.

Що стосується мотивів апеляційної скарги про невідповідність рахунку, з посиланням на який позивач просить стягнути суму заборгованості за надану теплову енергію у приміщення відповідачки у період 6 - 26.12. 2013 року, то необхідно звернути увагу на наступні обставини.

Вимагаючи надання позивачем платіжного документу із зазначенням поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань та інших документів - відповідач не надала суду доказів облаштування приналежних її приміщень пл. 501,3 м кв такими приладами.

Обґрунтованих заперечень та доказів щодо неправильності суми нарахувань за вказаний у позові період відповідачем не надано суду першої інстанції та ОСОБА_2 не скористалась цим правом у суді апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України міг би такі докази перевірити та дати їм належну оцінку.

Мотиви апеляційної скарги про те, що судом не враховано вимоги ст. 614 ЦК України, за змістом якої відповідач не може нести відповідальність за невиконання зобов»язання за відсутності вини - не можуть прийматись до уваги, оскільки вказана норма не поширюється на спірні правовідносини.

Колегія суддів звертає увагу на те, що питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульовано Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Вказаними Правилами врегульовано процедуру відмови споживачів від отримання вказаних послуг.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 внесено зміни до Затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання - за яким унеможливлюється відключення від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання окремих приміщень.

За таких обставин, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, наданий позивачем в підтвердження позовних вимог рахунок фактуру №СФ-0000015 від 20.01.2014 року за яким заборгованість ОСОБА_2 за період з 07.12.2013-26.12.2013 року становить 4 727 грн. 36 коп., з них за приєднане теплове навантаження 195, 55 грн., за приєднане теплове навантаження (сходові клітки) 8,58грн., за фактично спожиту теплову енергію 4333,20 грн., за фактично спожиту теплову енергію (сходові клітки) 190,03 грн. Розрахунок заборгованості здійснювався розрахунковим способом, а саме брала до уваги опалювальна площа Комтех-Плюс /попереднього користувача приміщень/ та опалювальна площа в тому числі ОСОБА_2, яка згідно наведених розрахунків у відношенні до площ приміщень становить 32,24%, і в розрахунку за 20 днів становить 4 727, 36 грн. Такий рахунок не спростовано відповідачем.

Крім того, вирішуючи спір, суд першої інстанції також врахував правову позицію, висловлену у Постанові ВСУ від 27 березня 2013 року при розгляді справи №6-6ц13, що законодавство не передбачає звільнення споживача від сплати за отримані послуги навіть у випадку ненадання окремих житлових-комунальних послуг.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи на які посилались сторони як на підставу своїх вимог, вірно встановив характер спірних правовідносин, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, 313, п.1 ч.1 314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 3 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді