Справа №451/1199/15-ц
Провадження № 2/451/490/15
РІШЕННЯ

іменем України

16 жовтня 2015 року

м. Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Крета А.І.

при секретарі судового засідання Загайській І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радехів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку середню земельну частку(пай) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті її діда ОСОБА_2, який помер 30.07.1995 року.

В обгрунтування позову вказує, що 30.07.1995 року помер спадкодавець ОСОБА_2, який позивачу приходиться дідом.

До спадкового майна увійшла земельна ділянка частка(пай) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Після смерті спадкодавця позивачем було здійснено звернення до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Однак приватним нотаріусом в зверненні було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів і рекомендовано звернутися з позовом в суд.

У судове засідання позивач не зявилась, подавши письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позову настоює.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Відносно задоволення позову не заперечує.

За викладених умов, відповідно до ст.169, ч.4 ст.174,ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів.

Перевіривши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.07.1995 року помер дідо позивачки ОСОБА_2. Померлому на праві приватної власності належала земельна частка (пай) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Позивач являється спадкоємцем за законом після смерті свого діда ОСОБА_2, та фактично вступила у володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (був чинним на момент виникнення правовідносин) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня її відкриття вчинив одну з дій, передбачених цією статтею: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 11 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно абзацу 17 пункту 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

У відповідності до пункту 24 постанови пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за законом є фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1266 ЦК України.

У відповідності до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином у позивача виникло право на отримання спадкового майна за законом після смерті ОСОБА_2 та права власності на земельну ділянку середню земельну частку(пай) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області.

Керуючись вищенаведеним на відповідно до ст.ст. 548,549 ЦК УРСР від 1963р., ст.ст. 16,254,1220,1261-1272 ЦК України та ст.ст. 3,60, 218-222 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на середню земельну частку(пай), згідно сертифікату серії ЛВ № 0189295, розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер 30.07.1995 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області, шляхом подання через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_3