Провадження № 22-ц/780/4222/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 19 03.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

3 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Антоненко В.І., Гуль В.В.,

при секретар Токар Т.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Екмі-Меблі" на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Екмі-Меблі" про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошової суми за товар ,-

встановила:

У жовтні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

28 лютого 2014 року у торговельному центрі «Аракс» між сторонами укладено договір на виготовлення та передача у власність ОСОБА_2 меблів: ліжка «Лондон», матрац «Версаль», наматрацник «Комфорт», шафу, комод та дві приліжкові тумби. Загальна вартість замовлення складає 56543 грн.

28 лютого 2014 року позивач сплатила відповідачеві передплату у розмірі 31000 грн.

Меблі за виключенням шафи доставлено 30 квітня 2014 року, тобто з затримкою на сім робочих днів, що є порушенням п. 2.4 договору, згідно з яким продавець бере на себе зобов'язання виготовити меблі та передати їх у власність покупця впродовж 35 робочих днів, або в інший погоджений з покупцем термін. Кінцевою датою поставки меблів є 21 квітня 2014 року.

Станом на 30 вересня 2014 року відповідачем не доставлено шафу, вартість якої складає 21920 грн.

Крім того, меблі поставлено неналежної якості. Зокрема, доставлені меблі не відповідають за зовнішнім виглядом демонстраційним зразкам, а якість не відповідає вимогам задекларованих у договорі вимогам нормативних документів.

Вказане порушило права позивача як споживача.

На момент подачі позовної заяви, вартість замовлених позивачем меблів складає 95085 грн., тобто ціна піднялась у 1,35 разів, тому позивач просив стягнути з відповідача сплачені кошти, проіндексована відповідно до розрахунку: 31000 х 1,35 = 41850 грн.

Враховуючи викладене, посилаючись на порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просила суд розірвати договір від 28 лютого 2014 року № 10февр2014; зобов'язати відповідача прибрати меблі, що були предметом договору з її помешкання; стягнути з відповідача на її користь грошову суму (передплату) з урахуванням зростання цін у розмірі 41850 грн., пеню у розмірі 22395,63 грн.

Збільшивши позовні вимоги, позивач просила суд також стягнути з відповідача грошову суму (передплату) з урахуванням зростання цін у розмірі 83427, 52 грн. пеню у розмірі 22395,63 грн. зобов'язати відповідача прибрати меблі, що були предметом договору з її помешкання; стягнути з відповідача витрати на проведення експертизи у розмірі 4305 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року позов задоволено.

Розірвано договір від 28 лютого 2014 року №10февр2014, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі».

Стягнуто з ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі» на користь ОСОБА_2 грошову суму (передплату) з урахуванням зростання цін у розмірі 83427 грн. 52 коп., 22395 грн. 63 коп. пені, 4305 грн. витрат за проведення експертизи, а всього 110128 грн. 15 коп.

Зобов'язано ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі» прибрати меблі, що були предметом договору від 28 лютого 2014 року №10февр2014 з помешкання ОСОБА_2, а саме: квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі» на користь держави 1 058 грн. 23 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі» подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове про залишення позову без розгляду, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, недоведеність позовних вимог, порушення судом норм матеріального і процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону судове рішення, що переглядається, відповідає не в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачеві виготовлено товар з істотними недоліками та з порушенням строків, передбачених договором, тому договір, укладений між сторонами, слід розірвати, стягнути з відповідача на користь позивача передплату товару, про індексувавши її суму із 31000 грн. до 83427 грн. 52 коп., стягнути пеню за порушення строків та вимог якості товару у ромзірі 22 395 грн. 63 коп. та стягнути судові витрати за проведення експертизи.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується не в повній мірі, оскільки вони в певній частині не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2014 року між сторонами укладено договір №10февр.2014, предметом якого є виготовлення та передача у власність споживача товару, що визначений відповідно до замовлення.

Відповідно до договору від 28.02.2014 №10февр.2014 та замовлення «Заказ № 10 февраля» позивачем за ліжко «Лондон», матрац «Версаль», наматрацник «Комфорт», шафу, комод та дві приліжкові тумби сплачено передплату у розмірі 31000 грн. Загальна вартість замовлення складає 56543 грн.

Відповідно до пункту 2.4 продавець бере на себе зобов'язання виготовити меблі та передати їх у власність покупця впродовж 35 робочих днів, або в інший погоджений з покупцем термін.

Інші терміни поставки меблів з позивачем не узгоджувались. Кінцевою датою поставки меблів є 21.04.2014, але за виключенням шафи меблі доставлено 30.04.2014.

Відповідно до пункту 5.1. договору відповідач декларує відповідність меблів нормативним документам (стандартам) ГОСТ 19917-93 та ГОСТ 16371-93.

Однак встановлено цілий ряд недоліків товару, який їй повинен передати відповідач, що підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи №17069/14-53 від 20.03.2015, згідно якого меблі для спальні, що були виготовлені за індивідуальним замовленням згідно договору від 28.02.2014 за №10 февр.2014, укладеного між сторонами мають різного роду недоліки і дефекти та не відповідають вимогам нормативних документів, що діють на території України у тому числі і ГОСТ 19917-93; ГОСТ 16371-93, умовам договору від 28.02.2014 за №10 февр.2014.

Пункт 4.1 договору встановлює вимогу про надання покупцем претензій впродовж 7 робочих днів з моменту отримання замовлення.

Позивач звернувся письмово до відповідача на сьомий день після раніше обумовленої дати поставки шафи, тобто 20.05.2014 року.

У відповідь на претензію відповідач запропонував покупцю на підставі вимог ст. 8 та ст. 14 ЗУ «Про захист прав споживачів» провести відповідну експертизу та визначити наявність невідповідності меблів вимогам нормативно-технічної документації виробника, на що позивач погодилась, але станом на момент подачі позовної заяви жодних експертиз не проводилось.

Ці обставини підтверджені письмовими матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка існувала на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Відповідно до ч. 5, 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання.

Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач виготовив меблі позивачеві з істотними недоліками, що підтверджено висновком судової товарознавчої експертизи №17069/14-53 від 20 березня 2015 року, відповідач не довів, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору від 28.02.2014 №10февр2014, укладеного між сторонами та стягнення з ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі» на користь ОСОБА_2 сплаченої за товар грошової суми.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з тим, що з відповідача слід стягнути на користь позивача в якості повернення їй передплати за товар у сумі 83427 грн. 52 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в якості передплати товару сплатила 31000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не провела розрахунок за товар, спростовуються текстом «заказ № 10 февраля», де зазначено, що передплата товару складає 3000 грн., залишок 25543 грн.( а.с.25).

Відповідно до ч.7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі.

Разом з тим колегія суддів критично ставиться до доказу, що наданий позивачем на підтвердження збільшення вартості спірного товару станом на 23 квітня 2015 року до 152240 грн., а саме замовлення та рахунку «Будівельно-господаського гіпермаркету «Епіцентр К» №7 (а.с.85,86), оскільки вказані документи надані не виробником, а є ціною встановленою реалізатором вказаної продукції та може відрізнятись від ціни виробника.

Також не визнає суд як доказ вартості спірного майна на час пред»явлення вимоги у 76068 грн., оскільки з цієї комерційної пропозиції не вбачається дати її складення, а вимоги закону пов»язують таку індексації виходячи з вартості товару саме на час пред'явлення відповідної вимоги (а.с.37).

Крім того, колегія суддів враховує, що за спірним договором меблі позивачеві виготовлялись, як слідує із умов договору, за індивідуальним замовленням, тому вказані документи не відображають дійсної ринкової вартості спірного товару на час пред»явленння позивачем вимоги.

За таких обставин, судове рішення підлягає зміні, зокрема, не підлягають задоволенню як не доведені позовні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача передплати з урахуванням зростанням цін у розмірі 83427 грн. 52 коп., а з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені нею 31000 грн.

Відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка існувала на час виникнення спірних правовідносин, при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно застосував до спірних правовідносин ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки предметом укладеного між сторонами договору було не виконання робіт, а купівля-продаж, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до п.11 договору, відповідач зобов»язався виготовити та передати у власність позивача товар, а позивача зобов»язалась прийняти та оплатити товар, який виготовлений за індивідуальним замовленням ( а.с.13)

Оскільки встановлено, що меблі, за виключенням шафи, були виготовлені позивачеві з істотними недоліками із простроченням на 7 днів, а шафа - на 16 днів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення пені у розмірі 3 відсотків вартості робіт за кожен день прострочення у розмірі 22395 грн. 63 коп.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суд першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, суд вважав встановленими.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, разом з тим помилково вважав доведеними збільшення ціни товару до 152240 грн., тому колегія суддів, відповідно до ст. 303 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої не вбачає підстав для його скасування, однак вважає за необхідне змінити рішення, викласти резолютивну частину в іншій редакції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Екмі-Меблі" задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2015 року змінити. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір від 28.02.2014 №10февр2014, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі».

Стягнути з ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі» на користь ОСОБА_2 грошову суму (передплату) у розмірі 31000 грн., 22 395 грн. 63 коп. пені, 4 305 грн. витрат за проведення експертизи, а всього 57700 грн. 63 коп.

Зобов'язати ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі» прибрати меблі, що були предметом договору від 28.02.2014 №10февр2014 з помешкання ОСОБА_2, а саме: квартири АДРЕСА_1.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ТОВ ВКФ «Екмі-Меблі» на користь держави 577 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: