Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/590/15 Головуючий у 1 інстанції: Нещеретна Л.М.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кримської О.М.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3, Територіального управління Держгірпромнагляд у Запорізькій області на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 27 листопада 2014 року у справі за позовом Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Запоріжжі до ОСОБА_3, Територіального управління Держгірпромнагляду України у Запорізькій області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер Груп ЛТД», Публічне акціонерне товариство «Запоріжтрансформатор» про скасування акту про нещасний випадок на виробництві за ф. Н-1 від 13.09.2013 року та акту розслідування нещасного випадку за ф. Н-5 від 13.09.2013 року, що стався з ОСОБА_5 02.08.2013 року,-

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2014 року відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Запоріжжі звернулось до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02 серпня 2013 року з ОСОБА_5, який виконував роботи за договором підряду на ТОВ «Партнер-Груп ЛТД» стався нещасний випадок, в результаті якого ОСОБА_5 помер. 13.09.2013 року заступником начальника територіального управління Держпромгірнагляду України у Запорізькій області, затверджені акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 .

Позивач вважає, що вищезазначені акти Н-1 та Н-5 були складені з грубим порушенням норм діючого законодавства, оскільки з Актів Н-5 та Н-1 вбачається, що ОСОБА_5 виконував роботи в ТОВ «Мирінер Груп ЛГД» на підставі договору цивільно-правового характеру, (договір підряду №71/2013 від 11.03.2013 р.) згідно якого отримував на підприємстві винагороду. Незважаючи на вказаний договір підряду комісія з розслідування перевищуючи свої повноваження визнала, що нещасний випадок з ОСОБА_5 стався під час роботи на підприємстві за трудовим договором.

Посилаючись на вищевикладене відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Запоріжжі просив скасувати вищезазначені акти Н-5 та Н-1, як такі, що складені з порушенням законодавства.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року позов задоволено.

Скасовано акт про нещасний випадок на виробництві за ф. Н-1 від 13.09.2013 року та акт розслідування нещасного випадку за ф. Н-5 від 13.09.2013 року, в частині стосовно ОСОБА_5, який стався 02.08.2013 року.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, Територіальне управління Держгірпромнагляд у Запорізькій області подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх доказів і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Суд задовольняючи позов Фонду виходив з того, що нещасний випадок, який стався 02.08.2013 року з ОСОБА_5 є таким, що не пов"язаний з виробництвом, оскільки він стався не під час виконання останнім своїх трудових обов'язків, а при виконанні робіт на підставі цивільно-правової угоди.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Процедуру проведення розслідування таких нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232.

Відповідно п. п. 2 п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці для виконанням потерпілим трудових (посадових) обов'язків чи завдань роботодавця з моменту прибуття потерпілого на підприємство до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, в тому числі протягом робочого та надурочного часу.

Аналогічне положення наведене в додатку № 6 до Порядку.

Судом встановлено, що 02 серпня 2013 року о 14 годині 30 хв. з підсобним робітником Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер Груп ЛТД» ОСОБА_5 на території Палацу спорту ПАТ «ЗТР» стався нещасний випадок зі смертним наслідком.

Палац спорту ПАТ «ЗТР було надано ТОВ « Партнер-Груп ЛТД» по акту -допуску від 08.07.2013 року для виконання робіт з реконструкції по затвердженій проектній документації. На ці роботи ТОВ « ПАРТНЕР_ГРУП ЛТД» було розроблено та погоджено з замовником ПАТ «ЗТР» проект виконання робіт, згідно якими сумісно з замовником робіт не передбачалось.

Відповідно до вимог Порядку наказом територіального правління Держгірпромнагляду у Запорізькій області від 05.08.2013 року № 943 р було призначено комісію зі спеціального розслідування групового нещасного випадку.

За результатами роботи комісія дійшла таких висновків, що оскільки нещасний випадок з підсобним робітником ТОВ « Партнер груп ЛТД» ОСОБА_5 та столяром ПАТ « ЗТР» ОСОБА_7 стався під час виконання потерпілими трудових обов"язків за режимом роботи підприємства, та на підставі п. 15 Порядку даний нещасний випадок вважається пов"язаним з виробництвом, на потерпілих підсобного робітника ТОВ « Партнер Груп ЛТД» ОСОБА_5 та столяра ПАТ « ЗТР» ОСОБА_7 складаються акти за формою Н-1 ( т. 1 а.с. 58-64).

13.09.2013 року заступником начальника територіального управління Держпромгірнагляду України в Запорізькій області Драним В.О. був затверджений акт про нещасний випадок, пов"язаний з виробництвом за формою Н-1 ( а.с. 67-72)

Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 виконував роботи підсобним робітником в ТОВ « Партнер груп ЛТД» на підставі договору підряду № 1/2013 від 11.03.2013 року та додаткової угоди від 01.07.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи дійсно 11.03.2013 року між ТОВ « Партнер груп ЛТД» та ОСОБА_5 був укладений договір підряду № 71/2013 на виконання ремонтно-будівельних робіт на об'єкті № 313 на суму 1176.00 грн. ( т. 1 а.с. 52-53) .

Проте суд не врахував, що в пункті 4.1 договору підряду від 11.03.2013 року зазначено, що роботи по договору виконуються підрядником в період з 11.03.2013 року по 29.03.2013 року. Пунктом 1 додаткової угоди від 01.07.2013 року до договору підряду сторони домовились продовжити строк дії договору підряду по виконанню робіт з 01.07.2013 року по 31.07.2013 рік . Сума в договорі з 01.07.2013 року по 31.07.2013 року складає 1176,00 грн. ( т. 1 а.с. 54).

Отже згідно цієї додаткової угоди безпосереднє виконання робіт ОСОБА_5 по договору підряду від 11.03.2013 року здійснюється до 31.07.2013 року.

Нещасний випадок з ОСОБА_5 стався 02.08.2013 року, тобто через 2 дні після закінчення виконання ним робіт по вказаному договору підряду від 11.03.2013 року

При цьому суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Стаття 638 ЦК України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою.

Стаття 651 ЦК України передбачає, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 6.1 договору підряду від 11.03.2013 року передбачено, що зміна і доповнення до цього договору проводиться у письмовій формі і вступає в дію з моменту підписання їх сторонами.

Ніяких додаткових угод, щодо продовження строку дії договору підряду № 71/2013 року від 11.03.2013 року після 31.07.2013 року ОСОБА_5 не підписував, а відповідно згоди на продовження строку дії договору не давав.

Висновок суду, що ОСОБА_5 01.08.2010 року та 02.08.2013 року продовжував виконувати роботу по договору підряду № 71/2013 для усунення недоліків, не заслуговують на увагу.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до пункту 1 статті 853 ЦК Кодексу замовник зобов"язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Пункт 4 ст. 885 ЦК України встановлює, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним двома сторонами

Пунктом 4.2 договору підряду від 11.03.2013 року передбачено, що приймання-передача виконаних робіт оформляється двостороннім атом виконаних робіт із зазначенням найменування виконаних робіт і їх кількості. В пункті 4.3 договору зазначено, що замовник в термін трьох днів підписує акт виконаних робіт, або у випадку встановлення недоліків у роботі, зазначає підряднику недоліки і строки їх виправлення.

Натомість, суд першої інстанції не надав ніякої оцінки акту приймання-передачі виконаних робіт до договору підряду № 71/2013 від 11.03.2013 року, який був оформлений 31.07.2013 року, та в якому вказується, що роботи передбачені п. 1.1 договору підряду виконані в повному обсязі і в строк, претензій щодо якості робіт замовник не має, вартість виконаних робіт складає 1176.00 грн. ( а.с. 55-56).

Таким чином, факт належного виконання ОСОБА_5 усіх своїх зобов"язань по договору підряду № 71/2013 від 11.03.2013 року станом на 31.07.2013 року, підтверджується письмовими доказами - актом приймання-передачі виконаних робіт.

Посилаючись на норми статті 8 Закону України « Про загальнообов"язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( далі- Закон) суд встановив необхідність укладення трудового договору як єдину умову для отримання особою соціальних виплат, передбачених зазначеним Законом.

Однак стаття 8 Закону встановлює, що обов"язковому страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору ( контракту) або на інших підставах, передбачених законодавством.

Стаття 8 Закону передбачає, що для страхування від нещасного випадку на виробництві не потрібно згоди або заяви працівника. Страхування здійснюється в безособовій формі. Всі особи, перелічені у статті 8 Закону, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальником своїх зобов"язань щодо сплати страхових внесків.

Відповідно ч. 2 п. 2 Порядку дія цього порядку поширюється на працівників у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року передбачено, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи був прийом на роботу належним чином оформлений, якщо робота проводилася за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці України. Мінюсту України та Мінсоцзахисту України від 29.07.1993 року № 58, зареєстрованої Мінюстом України 17 серпня 1993 року за № 110, записи в трудовій книжці про прийняття на роботу вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку

Отже, відсутність 02.08.2013 року в трудовій книжці запису про прийняття ОСОБА_5 на роботу , тобто на другий день після фактичного допущення його до роботи, не є доказом того, що з ним не укладався трудовий договір.

Факт фактичного допуску ОСОБА_5 до роботи 01.08.2-13 року, 02.08.2013 року сторони не заперечують. Зазначена обставина також підтверджується журналом переліку персоналу, які виконують роботи на об'єкті «Палац спорту. Реконструкція», з якого вбачається , що 01.08. 2013 року ОСОБА_5 було допущено до роботи (підсобним робітником) та він знаходився на роботі з 07 годин 10 хвилин до 16 години 15 хвилин, а 02.08.2013 року з 07 години 15 хвилин, про що свідчить його особистий підпис у журналі (т. 1 а.с. 163-165).

Таким чином, станом на 31.07.2013 року ОСОБА_5 виконав усі свої зобов'язання за договором підряду №71/2013 від 11.03.2013 року, що підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт, який був оформлений 31.07.2013 року, та ніяких робіт 01.08.2013 року та 02.08.2013 року відповідно до цього договору підряду ОСОБА_5 не виконував та виконувати не мав.

Враховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що 02.08.2013 року ОСОБА_5 був фактично допущений до роботи роботодавцем ТОВ « Партнер груп ЛТД», в інтересах підприємства, що відповідно до статті 24 КЗпП України вважається укладенням трудового договору, незважаючи на те, що прийом на роботу не був належним чином оформлений, а отже, нещасний випадок, який з ним стався є пов'язаним з виробництвом.

Суд першої інстанції вказаних вище обставин не врахував, не дав належної оцінки зібраним у справі доказам, свої висновки належним чином не мотивував, тому оскаржуване судове рішення не можна вважати законним і обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Аргументи апеляційних скарг є прийнятними.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, Територіального управління Держгірпромнагляд у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2014 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Запоріжжі до ОСОБА_3, Територіального управління Держгірпромнагляду України у Запорізькій області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер Груп ЛТД», Публічне акціонерне товариство «Запоріжтрансформатор» про скасування акту про нещасний випадок на виробництві за ф. Н-1 від 13.09.2013 року та акту розслідування нещасного випадку за ф. Н-5 від 13.09.2013 року, що стався з ОСОБА_5 02.08.2013 року - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: