Справа № 663/2343/14-ц
Провадження № 2/663/11/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року Скадовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого, судді Кустова О.Ю.

при секретарі Кліщ Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Скадовська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Про Консалтинг» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до відповідачки з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.03.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту. 30.01.2009 року між ними було укладено додаткову угоду до договору, згідно якої сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладанні, а саме № 0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 1. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 21500,00 доларів США, який зобов'язувався повернути в повному обсязі в строк до 22.03.2027 року або достроково зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УКРСИББАНК» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № б/н від 22.03.2007 року, за умов якого відповідачка передала у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1. 08.12.2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого позивачу перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилася заборгованість у розмірі 10205,41 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 103168,53 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 9251,75 доларів США, що складає 93527,79 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 953,66 доларів США, що складає 9640,74 грн. Просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме спірну квартиру, визнати право власності на предмет іпотеки, припинити право власності відповідачки на квартиру, витребувати від відповідача та передати позивачу правовстановлюючі документи на квартиру та стягнути сплачений судовий збір в розмірі 1031,69 грн.

В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що спірна квартира є єдиним належним їй на праві приватної власності нерухомим майном та єдиним її місцем проживання. Вона після виникнення заборгованості зі сплати кредиту в середині 2013 року звернулася до банку, в повному обсязі погасила прострочену заборгованість і після цього, як майновий поручитель, сплачує щомісячні платежі своєчасно і в повному обсязі згідно умов договору. Просила відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

22.03.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК», який в подальшому змінив назву на ПАТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 21500,00 доларів США (п. 1.1), який зобов'язувався повернути в повному обсязі в строк до 22.03.2017 року (п. 1.2.2) зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом (п. 1.3.1) з 1 по 10 число (включно) кожного місяця (п. 1.3.4).

Відповідно п. 2.1 Кредитного договору, у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається нерухомість, а саме двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з п. 4.2 Кредитного договору позичальник зобов'язувався погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та інші платежі на рахунок № 095.

30.01.2009 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору № 0 від 22.03.2007 року, згідно якої сторони домовилися: для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладанні, а саме № 0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме № 1; про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за договором позичальник зобов'язувався повернути в повному обсязі в термін не пізніше 22.03.2027 року (п.п. 1.1, 1.2). Сторони дійшли згоди про зміну схеми погашення кредиту, а саме позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 145,00 доларів США, день сплати ануїтетного платежу 25 число кожного календарного місяця (п. 2.1).

17.03.2009 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 також було укладено додаткову угоду до договору № 0 від 22.03.2007 року, згідно якої сторони домовилися про перенесення строків виконання зобов'язань позичальника зі сплати процентів за договором нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів в період з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року. здійснюється позичальником в період по 10 лютого 2014 року згідно умов договору (п. 1.1).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УКРСИББАНК» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки посвідчений 22.03.2007 року під реєстраційним № 1145 приватним нотаріусом Скадовського нотаріального округу Херсонської області ОСОБА_3, за умов якого відповідачка передала у іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 49,7 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м. (п. 1.4).

18.03.2009 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін до договору іпотеки від 22.03.2007 року, відповідно до якого внесені зміни щодо кінцевого терміну повернення отриманого кредиту в термін не пізніше 22.03.2027 року.

08.12.2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого позивачу перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

З акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 10.01.2012 року вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржників.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає, що до позивача перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором на підставі договору купівлі-продажу від 08.01.2011 року.

З довідки наданої позивачем вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 1 станом на 21.03.2014 року складає 10205,41 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 103168,53 грн., в тому числі: тіло кредиту - 9251,75 доларів США, що складає 93527,79 грн., відсотки - 953,66 доларів США, що складає 9640,74 грн.

Позивач звертався до відповідачки з листом-вимогою № 10373701z1_04.03.2014 від 04.03.2014 року та до ОСОБА_2 листом-вимогою № 10373701_04.03.2014 від 04.03.2014 року про виселення.

За змістом ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» та згідно умов договору іпотеки, укладеного між позивачем і відповідачем, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за цим зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

З довідки Скадовської міської ради Херсонської області № 4552 від 10.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживає в АДРЕСА_1.

З довідки Скадовського БТІ № 731 від 15.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 станом на 31.12.2012 року на праві приватної власності належить лише квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.12.2005 року, що також вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 30642031 від 08.12.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи предмет іпотеки - квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, використовується як постійне місце проживання відповідачки та має загальну площу 49,7 кв.м., іншого зареєстрованого майна, окрім спірної квартири, у відповідачки немає. Крім того умовами кредитного договору передбачено, що кошти боржник отримав в іноземній валюті.

Оскільки позовна вимога Банку про виселення знаходиться в безпосередньому зв'язку зі зверненням стягнення на іпотечне майно, яке протягом дії зазначеного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника), а власником майна залишається іпотекодавець, то суд вважає, що наявні всі підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

При цьому суд враховує, що позивачем суду надані суперечливі відомості про наявність/відсутність у відповідачки та третьої особи заборгованості за договором кредиту.

Так, згідно додаткової угоди від 30.01.2009 року № 1 до кредитного договору № 0 від 22.03.2007 року, а також доданого до неї графіка погашення заборгованості вбачається,що розмір ануїтетного платежу складає 145 доларів США.

В матеріалах справи міститься довідка ПАТ «Дельта Банк» від 21.03.2014 року, з якої вбачається, що на вказану дату у позичальника перед банком відсутня будь-яка прострочена заборгованість.

Відповідачкою надані суду для огляду оригінали квитанцій за період з березня 2014 року по листопад 2014 року включно з яких вбачається, що остання щомісячно вносила в банк щомісячний платіж в розмірі 145 доларів США.

Таким чином незрозуміле походження заборгованості третьої особи станом на 04.11.2014 року в розмірі 1525,16 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 51,87 доларів США та з простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 1473,29 доларів США.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю «Про Консалтинг» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, Державна реєстраційна служба України про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд Херсонської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19.01.2015 року.

Суддя О. Ю. Кустов