Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

судді Придачук О.А.

при секретарі Бомбушкар В.П.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1, до Ужгородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Ужгородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування.

В позовній заяві посилається на те, що 28.03.2009 року помер її батько ОСОБА_3. За життя, приблизно у 1965-1970 рр. її батьком було побудовано житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського, 46. Згідно заповіту від 04.11.2008 року складеного батьком позивачки, все майно, яке буде належати йому на момент смерті, в т.ч. будинок, що знаходиться в м. Ужгороді по вул. Грушевського, 46 він заповів позивачці. Однак, за життя батько позивачки в силу необізнаності в законодавстві України не оформив право власності на зазначений житловий будинок, що унеможливлює для позивачки отримати свідоцтво про право на спадщину.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача Ужгородської міської ради в судове засідання не з»явився, в матеріалах справи наявна заява згідно якої відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог позивачки та просить суд розглянути справу у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №084233 від 30.03.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, наявного в матеріалах справи, вбачається, що 28.03.2009 року помер ОСОБА_3.

Згідно заповіту від 04.11.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 2312, ОСОБА_3 все своє майно, яке буде належати йому на момент смерті, у тому числі і будинок, що знаходиться в м. Ужгород по вул. Грушевського, 46 заповів доньці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ № 117239, виданого 14.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, громадянка ОСОБА_5 після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище ОСОБА_2.

Відповідно до ст. ст. 1216 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. .

До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як встановлено в судовому засіданні єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом є його донька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_6 від 15.05.2015р. за № 102/01-24, у провадженні нотаріуса знаходиться спадкова справа № 16/2015 за померлим 28.03.2009р. ОСОБА_3.

Станом на 15.05.2015 р. спадкоємцем, який прийняв спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_4, 04.11.2008р. за реєстровим № 2312, у встановлений ч.3 ст. 1268 ЦК України спосіб є його донька ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії ВР 544488, виданий Ужгородським МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області 08.10.2014 року) зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3. Інших осіб, які б прийняли спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, немає.

Однак, згідно зазначеної відповіді нотаріуса, станом на 15.05.2015р. спадкоємицею ОСОБА_2, правовстановлюючих документів на майно спадкодавця не надано. У зв»язку з чим їй роз»яснено що для отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського, 46 необхідно подати документ, який підтверджує належність вказаного вище житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_3, а за відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів справа має вирішуватися в судовому порядку.

Відповідно до п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Якщо спадкоємець не може надати такі документи, то нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину і єдиним способом захисту прав такого спадкоємця є суд. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. (а.с. 9)

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається з виписки з рішення № 158 виконкому Ужгородської міської ради депутатів трудящих від 21.04.1965 року, ОСОБА_3, робітнику Ужгородського заводоуправління цегельно-черепичних заводів вирішено виділити земельну ділянку для будівництва одноповерхового індивідуального будинку по вул. М»ясницькій № 58, площею 592 кв. м.

24.05.1965 року з ОСОБА_3 відповідно виконкому Ужгородської міської ради депутатів трудящих № 158 від 21.04.1965 року, укладено договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки по вул. М»сясницькій № 58, загальною площею 592 кв. м., для будівництва індивідуального жилого будинку на правах особистої власності.

Згідно довідки відділу комунального господарства виконкому Ужгородської міської ради депутатів трудящих від 27.06.1967 р. за № 124, ОСОБА_7, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 є індивідуальним забудовником.

Відповідно до довідки КП «Архітектурно-планувальне бюро» від 08.09.2015 р. № 374, житловий будинок забудівником якого був гр. ОСОБА_3, згідно діючого адресного плану м. Ужгорода, зареєстрований за адресою м. Ужгород, вул. Грушевського, 46 (колишні адреси вул. М»ясницька, 58 та вул. Енгельса, 46).

Згідно технічного паспорту будинковолодіння за адресою: м. Ужгород, вул. Грушевського, 46 складається з житлового будинку, 195 року побудови, загальною площею 101,5 кв.м., сараю, 1970 року побудови, загальною площею 31,1 кв. м., та огорожі. Інвентаризаційна вартість зазначеного будинковолодіння складає 122821,00 грн.

В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи наведене та те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом, звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, встановлено неможливість оформлення позивачкою спадкових прав на житловий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в м. Ужгороді по вул. Грушевського, 46 після смерті ОСОБА_3.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 16, 328, 392, 1223,1258, 1261, 1270 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»ст. ст. 8, 10, 11, 15, 209, 212, 215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в м. Ужгороді по вул. Грушевського, 46 в порядку спадкування за заповітом за померлим ОСОБА_3, який помер 28 березня 2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.А. Придачук