Справа № 666/2911/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Херсон

Дніпровський районний суд м. Херсона в складі:

головуючої судді Біла Кисельова А. А.,

при секретарі Слюсар А. А.,Журавльової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсона подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Приватного підприємства "ПУСК" ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

На виконання ВДВС Дніпровського РУЮ м. Херсона перебуває зведене виконавче провадження ВП№ 46635236 щодо стягнення з Приватного підприємства "ПУСК" 4 на користь юридичних осіб боргу на загальну суму 540816,70грн.

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Приватного підприємства "ПУСК" ОСОБА_2, адже ОСОБА_2 не здійснено жодних дій спрямованих на виконання виконавчих документів.

Суд встановив, що згідно до розділу 6 "Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів(посадових осіб)" у якому знаходиться ст.377-1 ЦПК України "Вирішення питання про тимчаслве обмеження у праві виїзду за межі України" подано подання Головним державним виконавецем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1, яка керувалась постановою від 13.01.2015року, що винесена була у звязку з наказом № 923/ 1639/14 виданим 16.12.2014р. Господарським суд Херсонської області, а також постановою від 20.01.2015року про обєднання у зведене виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Крім цього, відповідно до ст.2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини встановлено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Частинами 2-3 ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, який ратифіковано Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII від 19.10.73 р. встановлено, що кожна людина має право, покидати будь-яку країну, включаючи свою власну, і це право не може бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, та які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому пакті.

Закон України від 21.01.1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору, може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2,4 ст.6 Закону "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

З погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, заявник не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця. Відсутні докази, що боржник повідомлений належним чином про відкрите виконавче провадження.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 377-1 ЦПК України, Законом України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Приватного підприємства "ПУСК" ОСОБА_2 відмовии.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області області через Дніпровський районний суд м.Херсона шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.А. Біла-Кисельова