Справа № 591/3611/15-ц
Провадження № 6/591/339/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю державного виконавця Діхтяренка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми подання державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду з поданням, яке мотивує тим, що в відділі ДВС Сумського МУЮ на виконанні знаходяться виконавче провадження ВП №44788427 з примусового виконання виконавчого листа №591/2238/14-ц виданого 11 липня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Державний ощадний банк України боргу в сумі 137 977,90 грн. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, державний виконавець просить винести рішення про примусове входження до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 для проведення перевірки майнового стану боржника з метою примусового виконання рішення.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню, з наступного.

Пунктом 10 ч.2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження передбачене право державного виконавця звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту подання вбачається, що державний виконавець обмежився лише наведенням переліку проведених виконавчих дій щодо виходу на місце для проведення виконавчих дій.

Судом встановлено, що державним виконавцем 15 вересня 2014 року відкрито провадження з примусового виконання виконавчого листа №591/2238/14-ц виданого 11 липня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ Державний ощадний банк України боргу в сумі 137 977,90 грн. (а.с.3)

Державним виконавцем не надано підтвердження про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто суд не має змоги встановити, чи сплинув строк на добровільне виконання судового рішення.

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, дана квартира є предметом іпотеки ПАТ Державний ощадний банк України (а.с.4-7)

З наданої КП Сумижитло Сумської міської ради довідки вбачається, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 власник не зареєстрована, а зареєстровані її чоловік, мати та брат (а.с.16)

Крім того, до матеріалів додано копії актів держаного виконавця, датовані 16 грудня 2014 року та 16 січня 2015 року, з яких вбачається, що державним виконавцем здійснювався вихід за місцем розташування квартири, власницею якої є боржник (АДРЕСА_1), але двері ніхто не відкрив (а.с.12,15).

11 грудня 2014 року та 13 січня 2015 року державним виконавцем направлялись рекомендованою поштою попередження боржнику ОСОБА_2 на адресу її майна ( АДРЕСА_1) (а.с.10-11,13-14), однак, як встановлено судом, боржник не отримувала вказані попередження, а поштові конверти повертались без вручення з відміткою про закінчення терміну зберігання, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, дослідженого в суді.

У вказаній квартирі, власником якої є боржник ОСОБА_2, зареєстровані ще три особи. Вказані особи мають право проживати в квартирі та користуватися нею як члени сімї власника, їх право на недоторканість житла може бути порушена у випадку примусового проникнення. Суду не надано інформації, чи дійсно вказані особи проживають там чи в іншому місці, відсутня будь-яка інформація щодо них.

Проникнення до житла особи є винятковим заходом виконання судового рішення, який може бути дозволено, якщо вичерпано інші можливі заходи примусової реалізації майна.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України). Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Оскільки виконавцем не надано достатніх доказів, які б свідчили про обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження відносно неї, крім того, державним виконавцем ще не вичерпано всіх передбачених законом заходів для пошуку іншого майна боржника, то обмеження права власності або користування нерухомим майном шляхом проникнення до житла особи є передчасним.

Тим більше, що примусове проникнення до житла може порушити права та інтереси інших осіб, які проживають в вказаній квартирі, але не є боржниками.

Таким чином, керуючись вищеназваними нормами права та враховуючи відсутність у справі письмових доказів про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, повідомлень про виходи виконавця за місцем проживання та про своєчасну обізнаність боржника про те, за вищеназваною адресою вчинятимуться виконавчої дії, суд вважає, що підстави для задоволення подання відсутні.

Керуючись ст.ст. 197, 209-210, 376 ЦПК України, ст.ст. 11, 52 Закону України Про виконавче провадження, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічний районний суд м. Суми протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.В. Кривцова