РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Павлович Ю.М.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Володимир-Волинського міського суду від 27.11.2014 року. Від спільного подружнього проживання у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Зазначає, що відповідач проживає окремо від дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не приймає участі у її вихованні. Просить стягувати аліменти з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісячно.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в обґрунтування яких надала пояснення аналогічні тим, що викладенні у ньому. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково у розмірі 450 грн. Пояснив, що не має на утриманні непрацездатних батьків, дружину та інших дітей, окрім спільної з позивачем. На даний час не працює, хоча не є інвалідом та не має медичних протипоказань до виконання робіт.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.11.2014 р. розірвано.

Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 підтверджується, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дітей може брати участь у їх утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі.

Однак, домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Оскільки ОСОБА_2 проживає окремо від неповнолітнього сина ОСОБА_3 та є його батьком, тому зобов'язаний брати участь в його утриманні до досягнення ним повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

З пояснень відповідача встановлено, що на його утриманні не перебуває непрацездатна дружина, батьки та інші діти, окрім спільної із позивачем, на даний час не працює, хоча не має інвалідності та медичних протипоказань до виконання робіт.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Вирішуючи питання про спосіб стягнення аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідач не працює, не отримує постійного доходу, тому суд прийшов до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі.

Та обставина, що відповідач не працює, не звільняє його від обов'язку утримувати неповнолітню дитину, оскільки він не позбавлений можливості працевлаштуватись на роботу, отримувати дохід.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач не працює, не має постійного доходу та беручи до уваги, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тому позовні вимоги підлягають до задоволення частково, в розмірі 550 грн. щомісячно, який на думку суду не є надмірним з точки зору звичайних потреб неповнолітньої дитини та матеріальної спроможності відповідача з огляду на його вік та повну працездатність.

Визначення аліментів у меншому розмірі не забезпечить звичайних потреб неповнолітнього сина сторін та його достатній рівень життя, який йому гарантовано Законом України "Про охорону дитинства" та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

В силу ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 367 ЦПК України, ст.180, ч.3 ст. 181, 182, ч.1 ст. 184, ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Володимира-Волинського, Волинської області аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 550 (п'ятсот п'ятдесят) гривень щомісячно, починаючи з 12.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук