АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/167/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/213/К/15 Шевченко О.В.
Категорія - 48 (1) Доповідач - Братіщева Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: позивача (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_4 та його представника - ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, ОСОБА_6 про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, який неодноразово уточнювала та в обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем вони не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак проживали однією сім'єю в період з 2002 року по серпень 2010 року. На час сумісного проживання у неї вже був син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Приблизно у 2004 році, відповідач з метою уникнення кримінальної відповідальності, достовірно знаючи, що неповнолітній ОСОБА_7 не є його біологічним сином, подав заяву про визнання батьківства та був записаний батьком її сина. На теперішній час вона зареєструвала шлюб з іншим чоловіком. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона не працює та перебуває у декретній відпустці. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до повноліття дитини. Судові витрати покласти на відповідача.

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження, який уточнив та в обґрунтування вимог зазначив, що між ним та дитиною відсутнє кровне споріднення, що позивачем не оспорюється, про те, що він не є батьком ОСОБА_7, він дізнався у серпні 2010 року і у зв'язку з чим вважає необхідним виключити з актового запису відомості про нього як батька дитини. Разом з тим, зі ОСОБА_2 вони почались зустрічатися в кінці 1999 року та на початку 2000 року вона заявила, що вагітна, але не вказала, хто є батьком дитини. В той час вони припинили відносили, а в 2002 році зустрілись та відповідач зазначила, що він є біологічним батьком дитини та запропонувала створити сім'ю. Вони стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу та разом виховували, як він вважав, сумісну дитину. Тому його звернення з заявою про встановлення батьківства об'єктивувалось впевненістю, що на момент реєстрації його як батька дитини, він і є біологічним батьком ОСОБА_7 і вони пов'язані кровним спорідненням. Доводи ОСОБА_2 щодо його звернення з заявою про встановлення батьківства для уникнення кримінальної відповідальності - є необґрунтованими та безпідставними. Просив суд зобов'язати ВРАЦС реєстраційної служби Широківського РУЮ в Дніпропетровській області виключити відомості (запис) про особу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як батька дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з актового запису про її народження № 05 від 08.02.2001 року; зобов'язати ВРАЦС реєстраційної служби Широківського РУЮ в Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за № 05 від 08.02.2001 року, де в відомостях про батька дитини запис «ОСОБА_4» змінити на «ОСОБА_6», в іншій частині залишити без змін; зобов'язати ВРАЦС реєстраційної служби Широківського РУЮ в Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за № 05 від 08.02.2001 року, де в відомостях про дитину «ОСОБА_7» змінити на «ОСОБА_7», в відомостях про батька дитини запис «ОСОБА_4» змінити на «ОСОБА_6», в іншій частині залишити без змін; зобов'язати ВРАЦС реєстраційної служби Широківського РУЮ в Дніпропетровській області анулювати свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, видане 04.03.2004 року цим органом на ім'я ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з 29.01.2013 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у сумі 229,40 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відмовлено повністю ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 повністю. Вважає, що судом при ухвалені рішення порушені норми матеріального та процесуального права. Суд не визначив суті сімейного правового спору та характеру спірних правовідносин, не зазначив в рішенні обставини, що мають істотне значення для вирішення справи. Не врахував, що ОСОБА_2 намагалась ввести суд в оману, змінюючи підстави аліментних зобов'язань ОСОБА_4 Відсутність кровного споріднення між ОСОБА_4 та неповнолітньою дитиною виключає аліментні зобов'язання. Вважає, що не підлягають застосуванню норми ч. 5 ст. 136 СК України, оскільки твердження ОСОБА_2 про те, що на момент реєстрації ОСОБА_4 як батька дитини він достовірно знав, що ОСОБА_7 не є його біологічним сином, ніяким чином не стосується предмету позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, так як ці обставини, навпаки, спростовують позовні вимоги. На час звернення ОСОБА_4 до органу РАЦС з заявою про встановлення батьківства над ОСОБА_7 він був впевнений у своєму батьківстві, а заперечення проти цього ОСОБА_2 шляхом ствердження, що він достовірно знав, що ОСОБА_7 не є його біологічним сином, є спробою будь-яким способом стягнути аліменти та недопустити задоволення зустрічного позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_7, про що в Книзі записів актів цивільного стану про народження 08 лютого 2001 зроблено відповідний запис № 5 (а.с. 49), в відомостях про батька дитини зазначено «ОСОБА_6», мати - «ОСОБА_2», підстава запису відомостей про батька - заява матері від 08.02.2001 року. Внесені зміни до відомостей актового запису, а саме - відомостей про визнання батьківства 13 серпня 2013 року на підставі заяви про визнання батьківства від 04 березня 2004 року. Суть змін: в відомостях про дитину «ОСОБА_7» змінено на «ОСОБА_7»; в відомостях про батька прізвище «ОСОБА_6» змінено на «ОСОБА_4», власне ім'я «ОСОБА_6» змінено на «ОСОБА_4», по-батькові «ОСОБА_6» змінено на «ОСОБА_4», дата народження «інформація відсутня» змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_2», місце проживання «відсутня» змінено на «АДРЕСА_1». Додано відмітку - внесені зміни на підставі заяви про визнання батьківства за ст. 126 СКУ від 04.03.2004 року Широківського р/в РАГС (а.с. 93-95).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_4 зазначений батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі власної заяви про визнання батьківства, він зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини до його повноліття, а доказів того, що на час подання вказаної заяви він не знав, що ОСОБА_7 не є його біологічною дитиною - не надано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина 1 ст. 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 141 СК України передбачено що, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не висвітлив та врахував обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, на думку колегії суддів, безпідставні і спростовуються матеріалами справи.

Так, в матеріалах справи є довідки про стан здоров'я ОСОБА_2 (а.с. 51-52), відомості про її сімейний стан та доходи (а.с. 148, 150), відомості про доходи ОСОБА_4, а саме те, що він є фізичною особою - підприємцем (а.с. 161).

Надані ОСОБА_4 апеляційному суду при розгляді апеляційної скарги акт за підписом селищного голови про те, що ОСОБА_4 перебуває з ОСОБА_10 у цивільному шлюбі і вони чекають дитину та довідка з КП «Широківський центр первинної медико-санітарної допомоги» щодо вагітності ОСОБА_10 - не є підставами для зменшення розміру аліментів, стягнутих рішенням суду, враховуючи те, що вони не є доказами щодо наявності у ОСОБА_4 іншої дитини, а доказів інших підстав, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів і передбачені ст. 182 СК України, ОСОБА_4 не надані.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 2 ст. 136 СК України, не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Суд обґрунтовано, на думку колегії, дійшов висновку про те, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки за його заявою про встановлення батьківства, він записаний батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1..

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про виключення відомостей про особу, як батька дитини з актового запису про її народження, оскільки, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, він та його представник не надали доказів та не довели те, що в момент подання зави про встановлення батьківства ОСОБА_4 не знав, що неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 не є його біологічною дитиною.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: