Справа № 362/1075/15 Головуючий у І інстанції Медведєв К.В.
Провадження № 22-ц/780/2967/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 52 25.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» про захист трудових прав та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» (далі - ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс») та просив захистити його право, як найманого працівника; зобов'язати відповідача невідкладно передати матеріали щодо трудового спору до комісії по трудовим спорам на підприємстві і не чинити в цьому перешкод; зобов'язати відповідача розглянути запити позивача від 21 січня 2015 року та 04 лютого 2015 року і надати повну та достовірну відповідь на задані в них запитання; зобов`язати відповідача створити на підприємстві належні умови для надання можливості безпосереднього звернення з запитами до керівних органів, профспілкового комітету та комісії по трудових спорам.

В обгрунтування позовних вимог послався на те, що з 18 червня 2014 року він працює на посаді вантажника у ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс». Зазначав, що посадовими особами підприємства різного рівня систематично порушувалися норми трудового законодавства щодо надання відпустки, дотримання графіку роботи, видачі засобів індивідуального захисту, нарахування заробітної плати тощо.

20 січня 2015 року між позивачем та його безпосереднім начальником Шестак М.А. виник трудовий спір. Йому змінили графік роботи, що не передбачено трудовим договором, а після його відмови виконувати роботу, 21 січня 2015 року його видворили за межі підприємства. Зазначав, що для врегулювання спору, він вирішив звернутися до комісії по трудовим спорам та 21 січня 2015 року звернувся до відповідача з заявою, в якій виклав всі обставини трудового спору та вимогу про надання йому копій документів, які містять необхідну інформацію та можуть підтвердити правомірність дій відповідача. Натомість відповіді не отримав, оскільки його було видворено з території підприємства. Тому він звернувся з листом до Васильківської прокуратури та направив другий екземпляр заяви до комісії по трудовим спорам за адресою відповідача, яка була ним отримана 25 січня 2015 року.

Зазначає, що його звернення до відповідача та комісії по трудовим спорам залишилися нерозглянутими, а тому він направив повторну заяву до відповідача від 04 лютого 2015 року.

Позивач посилається на те, що працюючи на підприємстві, він користується перепусткою, яка дає доступ до визначених приміщень підприємства та не надає права без додаткового дозволу доступу до адміністративного корпусу. Належним чином оформити звернення або запит до роботодавця та направити йому це звернення безпосередньо на підприємстві не має можливості.

Вказує, що до часу подання позовної заяви він перебуває у вимушеному прогулі, а роботодавець не вживає жодних заходів щодо розслідування причин трудового спору та передачі його на розгляд комісії по трудових спорах.

Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від розгляду питань, порушених ним в заявах, маючи намір приховати допущення порушення трудових прав позивача та уникнути від відповідальності.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 04 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» із заявою про прийняття його на роботу вантажником з 04 серпня 2014 року (а.с.18).

Із цієї зави видно, що позивач ознайомлений з посадовою інструкцією, умовами праці, правилами внутрішнього трудового розпорядку, правилами з охорони праці та техніки безпеки.

Наказом ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» від 04 серпня 2014 року №264 позивача прийнято на роботу вантажником з 04 серпня 2014 року з випробувальним терміном один місяць зі змінним графіком роботи з окладом згідно штатного розкладу, що підтверджується копією витягу з наказу від 04 серпня 2014 року (а.с.19). Позивач ознайомлений з посадовою інструкцією вантажника відділу збуту, що підтверджується його підписом (а.с. 25-29).

Наказом від 07 листопада 2014 року № 425 на підставі заяви позивача від 05 листопада 2014 року та довідки-підтвердження № 002427/13, позивачу надано додаткову відпустку у зв'язку із навчанням тривалістю 20 календарних днів з 10 листопада 2014 року по 29 листопада 2014 року (а.с. 22).

Встановлено, що 26 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою, в якій посилався на виниклі непорозуміння щодо його оплати праці і просив надати довідку про заробітну плату за весь період його роботи. Також позивач просив роз'яснити порядок подачі ним заяви відповідачу (а.с. 8).

Листом від 15 січня 2015 року ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» надало позивачу довідку з інформацією про заробітну плату і повідомило позивача про те, що письмові листи та заяви він може подавати особисто через канцелярію підприємства, яка знаходиться на першому поверсі адміністративного корпусу. Вказаний лист позивачем отримано особисто 16 січня 2015 року, що підтверджується його розпискою (а.с.24).

21 січня 2015 року ОСОБА_2 подав до канцелярії ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» заяву, яка була адресована директору підприємства та комісії по трудовим спорам (а.с.3).

У даній заяві ОСОБА_2 вказував, що його графік роботи змінено наказом начальника відділу Шестак М.А., з чим він не погоджується та вважає, що виник трудовий спір. Тому він перебуває у вимушеному прогулу з 21 січня 2015 року до того часу коли не буде скасовано незаконний наказ. Крім того, позивач просив надати копії документів, перелік яких навів у заяві.

Другий примірник вказаної заяви від 21 січня 2015 позивач направив на адресу відповідача поштою і вказане поштове відправлення було отримано 25 січня 2015 року. В супровідному листі позивач просив передати його заяву до комісії по трудовим спорам (а.с. 6).

По справі встановлено, що ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» листом від 26 січня 2015 року № 21 повідомило позивача про те, що станом на 26 січня 2015 року трудові відносини між сторонами не припинилися, позивач не переводився на іншу посаду чи в інший відділ, а тому відповідач вимагав від позивача прибути на робоче місце і виконувати роботу згідно внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 23).

Також встановлено, що 04 лютого 2015 року ОСОБА_2 направив поштою на адресу ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» заяву, в якій зазначив, що він не отримав жодної відповіді від комісії по трудовим спорам, і йому невідомі результати розгляду його заяви, а тому вимагав створити належні умови для виконання ним трудової функції, довести до нього графік роботи в письмовому вигляді та розглянути його заяву від 21 січня 2015 року. Дана заява позивача була отримана відповідачем 10 лютого 2015 року (а.с.5-7).

11 лютого 2015 року ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» листом повідомило позивача про те, що його ознайомлено зі змінним графіком роботи, при необхідності графік роботи йому буде доведено повторно. Станом на 11 лютого 2015 року трудові правовідносини між підприємством та позивачем не припинено, тому відповідачу необхідно терміново з'явитися на робоче місце згідно графіку (а.с. 22).

Як вбачається з доповідних записок та актів про відсутність на робочому місці, ОСОБА_2 був відсутній на робочому місці в період з 23 січня 2015 року по 01 квітня 2015 року (а.с. 32-97 ).

Судом першої інстанції встановлено, що на ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» відсутня комісія по трудовим спорам (далі - КТС).

За правилами ст. 221 КЗпП України КТС є органом, який розглядає трудові спори.

Відповідно до вимог ст. 223 КЗпП України комісія по трудових спорах обирається загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації з числом працюючих не менш як 15 чоловік.

Порядок обрання, чисельність, склад і строк повноважень комісії визначаються загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації. При цьому кількість робітників у складі комісії по трудових спорах підприємства повинна бути не менше половини її складу.

Комісія по трудових спорах обирає із свого складу голову, його заступників і секретаря комісії.

Згідно зі ст.252-1 КЗпП України трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту, угоди), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємством.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з урахуванням вимог чинного трудового законодавства комісію по трудових спорах можуть створити лише загальні збори (конференція) трудового колективу, а не власник або уповноважений ним орган. На власника або уповноважений ним орган законом покладається організаційно-технічне забезпечення створеної на підприємстві комісії по трудових спорах. Тому відповідач не має права і не може відповідно до норм КЗпП України самостійно створити комісію по трудовим спорам.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про зобов'язання відповідача невідкладно передати матеріали щодо трудового спору до комісії по трудовим спорам на підприємстві і не чинити в цьому перешкод, є необґрунтованими.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача розглянути запити позивача від 21 січня 2015 року та 04 лютого 2015 року і надати повну та достовірну відповідь на них, оскільки на ці запити позивача відповідач листами від 26 січня 2015 року № 21 та від 11 лютого 2015 року № 53 надав йому відповіді (а.с.22-23).

При цьому, колегія суддів враховує, що дані відповіді відповідача містяться в матеріалах справи, що свідчить про те, що під час розгляду справи ОСОБА_2 був ознайомлений з їх змістом.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що письмові відповіді ТОВ «Українсько-словенське спільне підприємство «Київський обласний хлібопекарський комплекс» не містять повної інформації на запити позивача, не заслуговують на увагу, оскільки у разі незгоди із змістом вказаних відповідей, позивач не позбавлений можливості оскаржити їх у встановленому законом порядку.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача створити на підприємстві належні умови для надання можливості безпосереднього звернення з запитами до керівних органів, профспілкового комітету та комісії по трудових спорам, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач особисто отримував лист відповідача від 15 січня 2015 року, особисто подавав заяви до адміністрації підприємства 21 січня 2015 року, після чого перестав з'являтися на підприємстві.

При цьому суд правильно зазначив, що вибір позивачем способу передачі заяв та звернень до адміністрації підприємства (особисто чи поштою) залежить від його волі, а тому той факт, що деякі заяви позивачем надсилалися відповідачу поштою, а не особисто керівництву підприємства, не свідчить про те, що позивач обмежений у праві подати такі заяви особисто керівництву підприємства.

До того ж матеріали справи не містять безспірних доказів того, що позивач позбавлений можливості безпосереднього звертатися із запитами до керівних органів підприємства і таких доказів відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України позивач суду не надав.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у позові і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді