Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Номер провадження 22-ц/778/3522/15 Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 25 травня 2006 року між ВАТ "Райффайзен банк Аваль" та відповідачем був укладений кредитний договір №014/17-30/1469-85, на суму 12500 доларів США, строком погашення до 24 травня 2026 року зі сплатою 12,00 % річних за користування кредитними коштами.

Відповідачем не виконується вищезазначені умови - не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в зв'язку з чим станом на 26.11.2013 року заборгованість у відповідача перед банком становить: 6 769,89 доларів США, що еквівалентно 54 111,73 грн. заборгованість за кредитом; 1 761,65 доларів США, що еквівалентно 14 080,87 грн. заборгованість за відсотками; 5 822, 29 доларів США. що еквівалентно - 46 537, 56 грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків; загальна заборгованість відповідача перед банком становить 14 353, 83 дол. США, що еквівалентно 114 730, 16 грн.

25 травня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, згідно якого виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном, а саме: садовим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві власності.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач вважає, що він набув право на звернення стягнення заставленого майно.

На підставі викладеного просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-30/1469-85 від 25 травня 2006 року в сумі 14 353,83 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки - садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Чупрун Т.А. 25 травня 2006 року за реєстровим номером №4517, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити в рахунок предмету іпотеки майнові вимоги ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" та стягнути судові витрати.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.

Звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/17-30/1469-85 від 25 травня 2006 року в сумі 14 353, 83 доларів США, що еквівалентно 114 730, 16 грн. ( 6 769,89 доларів США,що еквівалентно 54 111,73 грн. заборгованість за кредитом; 1 761,65 доларів США, що еквівалентно 14 080,87 грн. заборгованість за відсотками; 5 822, 29 доларів США, що еквівалентно - 46 537, 56 грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків) на предмет іпотеки - садовий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Чупрун Т.А. "25" травня 2006 року за реєстровим номером №4517, (витяг №2425923 з державного реєстру правочинів, виданого приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Чупрун Т.А.) шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити в рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль".

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" судові витрати в розмірі 1147,30 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Сторони у засідання судової колегії не з»явились. Повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення повісток. ОСОБА_3 не повідомив про причини неявки. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить розглянути справу у відсутності його представника.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,виходячи із наступного.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно ч.1 ст.. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно ч.1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається,що 25 травня 2006 року між ВАТ "Райффайзен банк Аваль" та відповідачем був укладений кредитний договір №014/17-30/1469-85, на суму 12500 доларів США, строком погашення до 24 травня 2026 року зі сплатою 12,00 % річних за користування кредитними коштами.

25 травня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки, згідно якого виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено заставою нерухомого майна - садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить відповідачу на праві власності.

Відповідачем не виконується умови кредитного договору , а саме: не здійснюється щомісячна сплата кредиту, в зв'язку з чим станом на 26.11.2013 року заборгованість у відповідача перед банком становить: 6 769,89 доларів США, що еквівалентно 54 111,73 грн. заборгованість за кредитом; 1 761,65 доларів США, що еквівалентно 14 080,87 грн. заборгованість за відсотками; 5 822, 29 доларів США. що еквівалентно - 46 537, 56 грн., пеня за прострочення кредиту та відсотків; загальна заборгованість відповідача перед банком становить 14 353, 83 дол. США, що еквівалентно 114 730, 16 грн.

Відповідно до п. 5.2 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити всю суму зобов'язання на момент звернення стягнення на предмет іпотеки у т.ч. суму заборгованості за кредитом та відсотками, штрафними санкціями, комісійною винагородою незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.02.2015р. (а.с.131-132) ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2006р. належить на праві власності садовий будинок АДРЕСА_1

Згідно до вимог ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» N 898-IV, 05.06.2003р ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Згідно до вимог ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» N 898-IV, 05.06.2003р. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги закону щодо визначення початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У порушення ст.39 Закону «Про іпотеку» не зазначив початкову ціну предмету іпотеки,оскільки ,виходячи із змісту ст.39 Закону ,саме на суд покладено обов»язок встановити всі складові,визначені вказаною нормою права і у порушення ч.4 ст.10 ЦПК України ,ст.10,ст.ст.213,214 ЦПК України не роз»яснив особам,які беруть участь у справі, їх права та обов»язки,не попередив про наслідки невчинення процесуальних дій,зокрема щодо встановлення обставин, визначених ч.6 ст. 38 Закону «Про іпотеку».

Згідно до ч.2,ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази,які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З урахуванням вимог ч.2.ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд бере до уваги висновок суб»єкта оціночної діяльності ОСОБА_4.(сертифікат НОМЕР_1 від 03.12.2013р) від 24 вересня 2015р. про вартість іпотечного майна - садового будинку АДРЕСА_1 ,що належить відповідачу ОСОБА_3,в розмірі 280 174гр.,який наданий судовій колегії.

Оскільки судом неправильно застосований матеріальний закон- у порушення вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку» у рішенні не зазначена початкова ціна предмета іпотеки, рішення суду підлягає зміні в цій частині із зазначенням встановленої початкової ціни.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального законів, встановленим обставинам справи,здобутим доказам.

Доводи апеляційної скарги про те,що на садовий будинок не може бути звернено стягнення з урахуванням Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" , є неспроможними,оскільки згідно з цим Законом протягом його дії не може бути примусово стягнуто житлове майно,проте у іпотечному договорі у даній справі предметом іпотеки є садовий будинок.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року у цій справі змінити.

В Абзаці другому резолютивної частини рішення після слів :«на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження замінити слова на такі :» за початковою ціною предмету іпотеки у розмірі 280 174 гр. для його подальшої реалізації».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: