Справа № 462/7944/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: орган опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради) про встановлення порядку користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати порядок користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, виділивши в користування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 кімнату площею 20,4 кв. м.; виділити в користування ОСОБА_3 кімнату площею 18,3 кв. м, залишивши всі комунальні вигоди /кухня, ванна кімната, санвузол/ в загальному користуванні.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у фактиних шлюбних відносинах із ОСОБА_3 з 2000 року та проживала разом із ним у квартирі АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син ОСОБА_4. 20.10.2013 р. Відповідач, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вигнав її разом із малолітнім сином із квартири. З того часу вона з сином проживають по різним квартирам, вимушені винаймати житло. Рішенням судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 15.05.2014 р. постановлено вселити ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартиру АДРЕСА_1. Квартира складається із двох ізольованих кімнат площею 20,4 і 18,3 кв. м, яку постійно займав відповідач ОСОБА_3 У зв'язку із тим, що син ходить до школи, йому потрібні затишок та спокій, а тому малолітній син повинен бути ізольованим від неправильнох поведінки відповідача. З відповідачем постійно проживає його батько ОСОБА_5, який разом із відповідачем зловживає алкогольними напоями. В добровільному порядку відповідач відмовляється вселити сина у кімнату площею 20,4 кв. м, де до виселення проживав ОСОБА_2, та де знаходяться його речі: іграшки, шкільне приладдя, одяг. Квартира складається із двох ізольованих кімнат площами 18,3 та 20,4 кв. м. З 2009 року вона з сином проживали у кімнаті площею 20,4 кв. м., а відповідач у кімнаті площею 18,3 кв. м. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив, пояснив, що не заперечує проти проживання у квартирі малолітнього сина, який деколи у ній і проживає, однак заперечує проти проживання там ОСОБА_1 та встановлення їм порядку користування квартирою, оскільки це порушує вимоги чинного законодавства, оскільки він є єдиним власником квартири.

Представник третьої особи позов підтримав частково, зазначив, що потрібно захищати інтереси дитини, оскільки батько має забезпечити дитину житлом, проте щодо встановлення порядку користування квартирою, просить вирішити дане питання згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 462/7457/13-ц, суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку /квартири/, які проживають разом з ним у будинку /квартирі/, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку /квартири/, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 /а.с.41,42 справа № 462/7457/13-ц/.

Згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 батьками малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 /відповідач/ та ОСОБА_1 /позивачка/ /а.с.8/.

Відповідно до довідки ЛКП «Граніт» № 1912 від 22.12.2014 р. у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 та його син ОСОБА_2 /а.с.34/.

В силу ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України ОСОБА_2 як член сім'ї власника, оскільки є сином власника квартири, має право користуватись житлом.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 15.05.2014 р. ОСОБА_2 вселено у квартиру АДРЕСА_1 /а.с.113-115 справа № 462/7457/13-ц/.

Як убачається з акту державного виконавця від 02.12.2014 р. та постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.12.2014 р., ОСОБА_2 вселено у квартиру АДРЕСА_1 /а.с.22-23/.

З пояснень сторін, малолітній ОСОБА_2 деколи ночує у спірній квартирі, проте фактично проживає з матір'ю, яка винаймає різні помешкання.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю.

З аналізу вказаних норм ЦК України слідує, що вимогою про встановлення порядку користування житлом може звертатись співвласник житла, а не користувач, у якого право користування є похідним від права власності.

Враховуючи наведене, дослідивши докази у їх сукупності, беручи до уваги, що, оскільки ОСОБА_3 є єдиним власником квартири АДРЕСА_1, а його малолітній син ОСОБА_2 є лише користувачем спірної квартири, суд прийшов до висновку, що немає правових підстав для визначення права користування спірною квартирою, а тому у позові слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,209,212-215,218, ЦПК України суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: орган опіки і піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради) про встановлення порядку користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Боровков Д.О.