АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8935/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Журавська О.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Желепа О.В.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні квартирою, визнання права власності на частину квартири,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Врешті позовних вимог - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року в частині відмови в зустрічній позовній вимозі щодо усунення перешкод в користуванні квартирою, ухваливши в цій частині рішення, яким зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1. задовольнити частково, а саме зобов'язати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 припинити чинити дії, які перешкоджають ОСОБА_1 реалізовувати своє право щодо користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу.

Позивач та представник позивача проти апеляційної скарги заперечили.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1. та ОСОБА_4. про визнання їх такими, що втратили право користування житлом та зняття їх з реєстрації.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 02.07.2002 року.

З 2002 року по вищезазначеній адресі зареєстрований син позивачки ОСОБА_5. Крім того, позивач надала свою згоду на тимчасову реєстрацію дружини свого сина ОСОБА_1. та її дочки ОСОБА_4.

З квітня 2012 року ОСОБА_4. переїхала жити в орендовану квартиру, у серпні 2013 року ОСОБА_1. також переїхала проживати в інше місце. 23.05.2014 року шлюб між ОСОБА_1. та ОСОБА_5. розірвано. Позивач не бажає сплачувати комунальні платежі за ОСОБА_1. та ОСОБА_4., вважає що відповідачі втратили право користування даним житлом, у зв'язку з чим і звернулась до суду для захисту своїх прав, як власника вищезазначеної квартири.

Відповідач ОСОБА_1. та її представник подали зустрічний позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_5. про усунення перешкод у користуванні квартирою, визнання права власності на 1/3 частину квартири.

ОСОБА_1. свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 1995 по 2014 роки перебувала у шлюбі з ОСОБА_5., який є сином позивача ОСОБА_2 В 2002 році ОСОБА_2 вирішила допомогти з придбанням квартири сім'ї свого сина ОСОБА_5., у зв'язку з чим ОСОБА_5. надав ОСОБА_2. 3 000 доларів США і остання придбала квартиру АДРЕСА_1 за 12 000 доларів США, яка згідно договору купівлі-продажу одноособово належить ОСОБА_2. Крім того, позивачкою за зустрічним позовом з ОСОБА_5. у вищезазначеній квартирі був зроблений ремонт з переплануванням, вартість якого станом на 2002 рік становила 15 000 доларів США, також були придбані меблі та техніка, після чого подружжя ОСОБА_1 почали постійно проживати у даній квартирі. Влітку 2013 року, після образ з боку чоловіка ОСОБА_5., ОСОБА_1. забравши свої деякі речі пішла з квартири в орендоване житло. В грудні 2013 року ОСОБА_1. намагалася налагодити відносини із своїм чоловіком, приїхавши до квартири АДРЕСА_1, але замки у вхідних дверях квартири були змінені. ОСОБА_1. добровільно не покидала місце проживання, оскільки ОСОБА_5. робив неможливим для неї та її дочки проживання з ним в одній квартирі. Вважає спірну квартиру спільною сумісною власністю, набутою у результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї та просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 і зобов'язати відповідачів за зустрічним позовом припинити чинити дії, які перешкоджають ОСОБА_1. реалізовувати своє право щодо користування вищезазначеною квартирою.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції первісний позов ОСОБА_2. задоволено частково та визнано ОСОБА_1 та ОСОБА_4., яка подала суду заяву про визнання позову, такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою спірної квартири.

Рішення суду в цій частині сторонами, в тому числі і ОСОБА_1., не оскаржується, а тому не перевіряється апеляційним судом в цій частині.

Рішення суду оскаржується відповідачем за первісним позовом - позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1. лише в частині відмови в зустрічній позовній вимозі про усунення перешкод в користуванні квартирою, а саме зобов'язання відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_2. та ОСОБА_5. припинити чинити дії, які перешкоджають ОСОБА_1 реалізувати своє право щодо користування спірним жилим приміщенням.

Виходячи з доводів апеляційної скарги рішення суду переглядається лише в частині відмови в зустрічній позовній вимозі ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні квартирою.

Інших вимог апеляційна скарга не містить.

Розглядаючи зустрічну позовну вимогу ОСОБА_1. про визнання права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в її задоволенні як недоведену доказами відповідно до приписів статей 58,59 ЦПК України.

В цій частині рішення не оскаржується.

Відмовляючи в задоволенні вимоги позивача за зустрічним позовом про зобов'язання відповідачів припинити чинити дії, які перешкоджають ОСОБА_1 реалізувати своє право щодо користування квартирою АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 02.07.2002 року ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с.6).

В спірній квартирі, відповідно до довідки форми № 3 від 25.12.2014 року по вищезазначеній адресі зареєстрований син власниці - ОСОБА_5, його колишня дружина - ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_4 (а.с.7).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1. перебувала у шлюбі з ОСОБА_5. з 1995 року.

З 2002 року родина ОСОБА_1 проживала у квартирі № АДРЕСА_1.

Як пояснила позивач по зустрічному позову ОСОБА_1., у серпні 2013 року, після образ з боку чоловіка, зібравши свої деякі речі вона переїхала на квартиру АДРЕСА_2, про що свідчить договір найму жилого приміщення від 04.08.2013 року (а.с.71).

Із слів позивачки, вона в грудні 2013 року намагалася налагодити відносини із своїм чоловіком, але останній відмовився. В грудні 2013 року ОСОБА_1. стало відомо, що замки у дверях спірної квартири поміняні. Доказів, щодо перешкод з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_2. у користуванні квартирою АДРЕСА_1 позивачем не надано.

В травні 2014 року шлюб між ОСОБА_1. та ОСОБА_5. - розірвано.

До звернення ОСОБА_1. до Деснянського РУ ГУ МВС України у м. Києві 30.12.2014 року та 08.01.2015 року з приводу перешкод з боку колишнього чоловіка ОСОБА_5. потрапити до спірної квартири, суд першої інстанції вірно поставився критично, оскільки дані звернення ОСОБА_1. були здійснені до міліції після того, як у провадженні Деснянського районного суду м. Києва з вересня 2014 року перебувала справа з приводу цивільно-правових відносин ОСОБА_2., ОСОБА_1. та ОСОБА_5. (а.с.76-78).

Інших доказів з приводу того, що із спірної квартири ОСОБА_1 виїхала не добровільно та з боку відповідачів за зустрічним позовом їй чинились перешкоди у користуванні квартирою ОСОБА_1. суду не надала.

В апеляційному суді представник позивача по зустрічному позову ОСОБА_1 підтвердила, що ОСОБА_1 покинула спірну квартиру, образившись на чоловіка, зняла квартиру по договору найму в якій проживає, з позовом про вселення у спірну квартиру не зверталась. Також представник зазначила, що власник спірної квартири ОСОБА_2 не чинила перешкод ОСОБА_1. в користуванні квартирою.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 не наполягала на виселенні позивача за зустрічним позовом із спірної квартири та не чинила їй перешкод у користуванні спірною квартирою, на думку колегії суддів підтверджують добровільне залишення відповідачкою спірної квартири, а не чинення їй перешкод у коритуванні

Посилання в апеляційній скарзі на невірне обґрунтування судом підстав для часткового задоволення позову про визнання відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4. такими, що втратили право користування жилим приміщенням, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки рішення суду в цій частині не оскаржується.

Також колегія суддів зазначає, що рішення суду про задоволення первісного позову в частині визнання ОСОБА_1. такою , що втратила право користування жилим приміщенням, яке в цій частині відповідачем не оскаржується, виключає задоволення зустрічної вимоги ОСОБА_1. про усунення перешкод у користуванні квартирою, відповідно якої за рішенням суду вона втратила право користування жилим приміщенням.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - відхилити .

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 14 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді