РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

23.01.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: Мартинишин М.О.

при секретарі: Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення боргу

та за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за договором позики, -

встановив:

10.11.2014 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь борг за договором позики у сумі 30 000,00 грн. та з відповідача ОСОБА_2 кошти за даним договором у сумі 230 000,00 грн.

23.12.2014 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь коштів у розмірі 17 655,06 грн., у тому числі 1 282,19 грн. - сума 3% річних, 11 432,87 грн. - пеня та 4 940 грн. - сума інфляційних витрат.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 12.01.2015 року справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу та ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - об'єднано в одне провадження та присвоєно справі № 465/8352/14-ц, провадження №2/465/457/15.

Свої вимоги мотивує тим, що 18 червня 2012 року він позичив ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 260 000,00 грн., які ОСОБА_2 зобов'язалася повернути до 18 жовтня 2014 року. Він умови даного вищевказаного договору виконав належним чином та передав ОСОБА_2 260 000,00 грн. Факт передачі грошових коштів підтверджується актом прийому передачі коштів, який був складений та підписаний 18.10.2012 року ним та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_3 поручався перед ним за виконання ОСОБА_2 свого обов'язку в повному обсязі і відповідав перед Кредитором за порушення зазначеного зобов'язання Боржником в частині невиконання ним зобов'язань, але відповідальність поручителя у будь-якому випадку обмежена сумою 30000 грн. В обумовлену дату повернення позики ОСОБА_2 суму позики не повернув та ухиляється від повернення позики і надалі, чим порушив взяті на себе зобов'язання. Вважає, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний йому сплатити суму боргу у сумі 230 000,00 грн. та відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно борг за договором позики у сумі 30 000,00 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1 282,19 грн, пеню у розмірі 11 432,87 грн., інфляційні витрати у розмірі 4 940,00 грн. Просить позов задоволити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про день, час та місце слухання справи, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позивальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Приписами ст.1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За вимогами ст. ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 18.10.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошей, за яким позивач ОСОБА_1 зобов'язувався передати, а відповідач ОСОБА_2 прийняти 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч грн. 00 коп.) гривень з зобов'язанням повернути у визначені договором розмірі, строку і порядку.

18.10.2012 року позивач умови даного вищевказаного договору виконав належним чином та передав відповідачу ОСОБА_2 260 000,00 (двісті шістдесят тисяч грн.. 00 коп.) гривень, що підтверджується актом прийому передачі коштів, який був складений та підписаний 18.10.2012 року сторонами по даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Крім цього, вищевказаний договір затверджувався за участю поручителя ОСОБА_3, яка відповідно до п.4 даного договору зобов'язувалася перед позивачем відповідати за виконання ОСОБА_2своїх зобов'язань, що випливають з вказаного договору позики грошей. При цьому, відповідач ОСОБА_3 поручалася перед позивачем за виконання ОСОБА_2 свого обов'язку в повному обсязі і відповідав перед Кредитором за порушення зазначеного зобов'язання ОСОБА_2 в частині невиконання ним зобов'язань, але відповідальність ОСОБА_3 у будь-якому випадку обмежена сумою 30 000,00 (тридцять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

В силу приписів ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням проведеним належним чином.

В силу положень ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

У ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України зазначено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3 даного Договору зазначено, що сума позики передана на строк два роки і має бути повернена не пізніше 18.10.2014р. до 16:00год.

Проте станом на день ухвалення рішення відповідач ОСОБА_2 так і не повернув позивачу вказану суму коштів, чим прострочив виконання свого грошового зобов'язання.

Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлену додаткову(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч.1 ст.555 ЦПК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

В силу положень ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Крім того, у відповідності до п. 10 Договору позики грошей від 18.10.2012 року за прострочення виконання зобов'язань за цим договором позичальник виплачує пеню в розмірі 0,1 (нуль цілих одну десяту) відсотка від простроченої суми за кожний день прострочення, а сума несплаченої позики має бути виплачена з урахуванням офіційного встановленого індексу інфляцію.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, зважаючи на неповернення позивачу суми позики, суд вважає, що позов є підставний, його слід задовольнити та стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 230 000,00(двісті тридцять тисяч грн. 00 коп.) гривень та стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 30 000,00(тридцять тисяч грн. 00 коп.) гривень, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1 282,19(одна тисяча двісті вісімдесят дві грн. 19 коп.) гривень, пеню у розмірі 11 432,87( одинадцять тисяч чотириста тридцять дві грн. 87 коп.) гривень, інфляційні витрати у розмірі 4 940,00( чотири тисячі дев'ятсот сорок грн. 00 коп.) гривень.

На підставі ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 2 843,60( дві тисячі вісімсот сорок три грн. 60 коп.) гривень.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 31, 60, 88, 169, 209, 214-215, 224-225 ЦПК України, ст.ст. 6, 11, 14, 15, 16, 509, 526, 527, 530, 533, 549, 553-555, 599, 610-612, 623-629, 1046-1050 ЦК України, -

вирішив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 230 000,00(двісті тридцять тисяч грн. 00 коп.) гривень.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 30 000,00(тридцять тисяч грн. 00 коп.) гривень, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1 282,19(одна тисяча двісті вісімдесят дві грн. 19 коп.) гривень, пеню у розмірі 11 432,87( одинадцять тисяч чотириста тридцять дві грн. 87 коп.) гривень, інфляційні витрати у розмірі 4 940,00( чотири тисячі дев'ятсот сорок грн. 00 коп.) гривень та 804,16 грн. понесених витрати на оплату судового збору, а всього разом 2 843,60( дві тисячі вісімсот сорок три грн. 60 коп.) гривень, а всього разом 47655,06( сорок сім тисяч шістсот п'ятдесят п'ять грн. 06 коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мартинишин М.О.