провадження 2/201/924/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Кодріній О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 12 листопада 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з 04 лютого 2005 року з відповідачем перебували в шлюбі, мають двох неповнолітніх дітей, відповідач є батьком цих неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вона є мамою цих двох дітей. Відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні неповнолітніх дітей участі зараз не приймає, не працює, стосунки у них з чоловіком не склалися і вони мешкають не разом. Вона (позивачка) зараз працює, доглядає дітей. Матеріально погано забезпечена. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаних неповнолітніх дітей до досягнення синами повноліття в твердій грошовій сумі по 750 грн. щомісячно на кожного, починаючи стягнення з часу подання позову, задовольнивши позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На думку суду, вказаним відповідач знає про слухання справи, фактично погодився з позовом, не заперечував проти розгляду справи без нього. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача відповідно до ст. 169 ЦПК України.

З'ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 (раніше шлюбне з відповідачем прізвище - ОСОБА_1) і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 04 лютого 2005 року. Від цього шлюбу та спільного мешкання мають двох неповнолітніх дітей, відповідач є батьком цих неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Стосунки в сім'ї не склалися, шлюбні стосунки були припинені, відповідач не працює, вирішується питання про розлучення. Сторони разом не мешкають, стало питання про вирішення спору про порядок виховання і утримання неповнолітньої дитини.

На теперішній час позивач ОСОБА_1 мешкає разом зі своїми неповнолітніми дітьми - сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, займається їх вихованням та утриманням, лікуванням. Відповідач на утримання цих неповнолітніх дітей регулярну матеріальну допомогу (особливо останнім часом) не надає.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Судом встановлено, що син сторін ОСОБА_3 і син сторін ОСОБА_4 неповнолітні, свого постійного доходу не мають, знаходяться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час працює, але має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги від батька цих дітей, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаних дітей - синів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до досягнення ними повноліття. При цьому суд враховує наступне:

Верховний суд України, в абз. 2 п. 17 постанови № 3 Пленуму "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Щодо матеріального становища відповідача: судом встановлено, відповідач не працює, не має постійної заробітної плати, має тимчасові заробітки, інших прибутків зараз відповідач не отримує; аліменти на утримання інших дітей чи інш. не виплачує. З наведеного вбачається що доходи відповідача є не значними, але вони дають можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі у розмірі по 750 гривень на кожного, як того і просить позивач.

Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України "Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку", який на період з 01 січня 2014 року до 30 червня 2014 року - встановлений у розмірі 1286 грн., у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року - 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2015 року - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2015 року - 949 гривень, з 1 грудня - 1074 гривні, а тому враховуючи обставини матеріального становища і стану здоров'я відповідача, обґрунтований, розумний, та справедливий розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде становити зараз загальну суму 1500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач частково виплачував аліменти в добровільному порядку, не працює, має не регулярні доходи і не суттєве матеріальне становище.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: " 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…".

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх задоволення.

Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України суд може присудити аліменти і за минулий час.

Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина з 12 листопада 2014 року.

На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що позивачка працює, має скрутне матеріальне становище і важкі сімейні обставини, державну грошову допомогу зараз не отримує, інших джерел доходу не має, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення.

У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, не сплатила вказане, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов'язання стосовно відповідача та їх неповнолітнього сина по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього та предмета спору і не довів цього, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов'язань стосовно позовних вимог є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги можливу позицію відповідача стосовно не погодження з рештою, частиною позовних вимог, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об'єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягувати з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі 750 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи стягнення з 12 листопада 2014 року, стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь матері ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі 750 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи стягнення з 12 листопада 2014 року, допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць, стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 180, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16 ЦК України. ч. 3 ст. 88, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь матері ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі 750 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи стягнення з 12 листопада 2014 року.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Дніпропетровська, аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь матері ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі 750 грн. щомісячно до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи стягнення з 12 листопада 2014 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -