УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Рівненського району в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації до ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення об'єкта самочинного будівництва, за касаційною скаргою заступника прокурора Рівненської області на рішення апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року прокурор Рівненського району Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації звернувся до суду з указаним позовом, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що ОСОБА_3 самовільно зайняла та використовує шляхом обслуговування, утримання та будівництва об'єкта нерухомості земельну ділянку площею 0,0586 га із земель запасу оздоровчого призначення Жобринської сільської ради. На неодноразові приписи про усунення порушень вимог земельного законодавства відповідач не реагує. Просив зобов'язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0586 га із земель запасу оздоровчого призначення Жобринської сільської ради Рівненського району Рівненської області шляхом знесення за власний рахунок об'єкта самочинного будівництва та привести земельну ділянку площею 0,0586 га до попереднього стану.

Заочним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2014 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0586 га із земель запасу оздоровчого призначення Жобринської сільської ради Рівненського району Рівненської області шляхом знесення за власний рахунок об'єкта самочинного будівництва та привести земельну ділянку до попереднього стану. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 16 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі заступник прокурора Рівненської області просить скасувати вказане рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 самовільно зайняла та використовує земельну ділянку площею 0,0586 га із земель запасу оздоровчого призначення Жобринської сільської ради Рівненського району Рівненської області шляхом обслуговування, утримання, будівництва об'єкта нерухомості.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_3, прокурор не заявляв клопотання, і судом першої інстанції в порядку ст. 33 ЦПК України не було проведено заміни відповідача на належного або залучено до участі у справі іншу особу - ОСОБА_4 як співвідповідача, що призвело до порушення норм процесуального права та неправильного вирішення справи.

Однак апеляційний суд дійшов такого висновку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 31 серпня 2013 року між ОСОБА_3, ОСОБА_5 та підприємством санаторій «Червона калина» був укладений тристоронній договір про переведення боргу, згідно з умовами якого ОСОБА_3 передала, а ОСОБА_5 прийняла на себе зобов'язання першого і стала боржником за договором про інвестування коштів в будівництво будинку для лікування та відпочинку на території санаторію від 08 лютого 2004 року між ОСОБА_3 та підприємством.

Однак, як убачається із позовної заяви, підставами для пред'явлення позову до ОСОБА_3 слугували ті обставини, що остання використовує земельну ділянку для будівництва та обслуговування об'єкта нерухомості за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади про передачу їй у власність або у користування вказаної земельної ділянки, такі дії відповідача є неправомірними та кваліфікуються як самовільне зайняття земельної ділянки. У зв'язку із вказаним ОСОБА_3 упродовж 2010-2011 року притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 53-1, 97 та 188-5 КУпАП.

Ухвалюючи судове рішення, апеляційний суд у порушення ст. ст. 214, 215, 303, 315 ЦПК України не визначився із характером правовідносин між сторонами та правовою нормою, яка підлягає застосуванню; не мотивував своїх висновків. Крім того, апеляційний суд не встановив, хто фактично залишається власником тих матеріалів, робіт і послуг згідно з договором про інвестування коштів в будівництво будинку для лікування та відпочинку на території санаторію від 08 лютого 2004 року, які уже були зроблені ОСОБА_3; не встановив, чи надавався дозвіл на будівництво та обслуговування нерухомості на земельній ділянці, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_3 упродовж 2010-2011 року притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 53-1, 97 та 188-5 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_03_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 343 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко