У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 285/3975/15-ц

провадження у справі № 2/0285/1572/15

23.10.2015 м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О.О., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі банк)

ІІІ особа Новоград-Волинська державна нотаріальна контора (далі нотаріальна контора)

про зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

20.10.2015 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить зобовязати Банк надати їй відомості щодо наявності в його установах грошових вкладів її померлих батьків, а нотаріальну контору надати запит до банку про надання вказаної інформації та на підставі цього видати свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади. Крім того, просила відшкодувати їй моральну шкоду, у звязку з затримкою надання інформації посадовими особами банку та видачі свідоцтв нотаріальною конторою.

Із позовної заяви не зрозуміло, чим порушуються права та законні інтереси позивача, як власника вкладів, відповідачем. В позові відсутнє обґрунтування позовних вимог, зокрема і в частині відшкодування моральної шкоди. Як слідує з самої позовної заяви та доданих до неї додатків, інформація про наявні вклади її померлих батьків в банку на вимогу нотаріуса надавалась та останнім видано відповідне свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені Законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Нормами ст. 16 ЦК України передбачено, що, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів. Обираючи способом захисту зобовязання банку та нотаріальної контори вчинити певні дії, позивач, в силу ст. 10 ЦПК України, зобовязана довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Відповідачем в цивільній справі виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майно, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України позивач повинен викласти обставини (підстави позову), якими він підтверджує кожну вимогу. Їх обґрунтований, доступний та зрозумілий виклад необхідний для вирішення питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших дій для розгляду справи у судовому засіданні, для визначення тотожності позову, в разі необхідності зміни позову позивачем, залучення в процес інших осіб і, найголовніше, для визначення предмета доказування у даній справі.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Не зазначення обставин, якими позивач обґрунтовує кожну свою вимогу, є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 121 ЦПК.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121, 209 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобовязання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали та розяснити, що в іншому випадку її позовна заява може бути визнана неподаною і повернута їй.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О.Літвин