Справа № 6/326/14/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2015 року м. Приморськ

Приморський районний суд Запорізької області в складі:

Головуючої - судді Чапланової О.М.

при секретарі Карлової Л.В.

за участю: державного виконавця Сєдової В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року державний виконавець ВДВС Приморського районного управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України. Подання мотивовано тим, що на виконанні у відділі ДВС Приморського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження №662 (ЄДРВП № 46615453) з примусового виконання виконавчого напису №202 від 14.02.2015 року, виданого ОСОБА_3- приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, який народився 15.05.1997 року, у розмірі 12621 грн. з урахуванням коефіцієнту інфляції, встановленому НБУ на місяць, в період з грудня 2013 року по грудень 2014 року, а також пені, нарахованої за прострочення платежу у розмірі 2648 грн., що разом становить 39108 грн.

20.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого документа, про що повідомлено боржника у визначеному законодавством поряду. Державним виконавцем у повному обсязі було вжито заходи примусового виконання указаного виконавчого документу.

23.02.2015 року ОСОБА_2 зявився до ВДВС, де його було ознайомлено з матеріалами виконавчого провадження. З усного пояснення боржника встановлено, що борг сплачувати не буде у звязку із тим, що він не згоден з сумою заборгованості, яка була нарахована приватним нотаріусом.

Згідно заяви стягувача від 23.02.2015 року боржник в грудні 2014 року подав документи в консульство Румунії, щоб зробити громадянство, а в Березні 2015 року збирається їхати в Румунію працювати за контрактом.

Станом на 06.03.2015 року виконавчий документ боржником не виконується, до ВДВС боржник не зявляється, на телефонні дзвінки не відповідає, це свідчить про те, що боржник ухиляється від сплати боргу по аліментам за виконавчим написом №202 від 14.02.2015 року.

Просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених виконавчим написом № 202 від 14.02.2015 р., виданим ОСОБА_3- приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, який народився 15.05.1997 року, у розмірі 12621 грн. з урахуванням коефіцієнту інфляції, встановленому НБУ на місяць, в період з грудня 2013 року по грудень 2014 року, а також пеню, нараховану за прострочення платежу у розмірі 2648 грн., що разом становить 39108 грн.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 06 березня 2015 року зазначене подання було задоволено (а.с.19).

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2015 року указану ухвалу Приморського районного суду скасовано, питання передано на новий розгляд суду першої інстанції (а.с.41-44).

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 сторони та інші заінтересовані особи про розгляд подання не повідомлялись.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції ОСОБА_1 в судовому засіданні подання та підстави, на якому воно грунтується підтримала у повному обсязі, додаткових пояснень та документів не надала.

Заслухавши державного виконавця, дослідивши матеріали подання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Судом встановлено, що 20.02.2015 року державним виконавцем ВДВС Приморського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 46615453 з виконання виконавчого напису № 202, виданого 14.02.2015 року ОСОБА_3- приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області, про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, який народився 15.05.1997 року, у розмірі 12621 грн. з урахуванням коефіцієнту інфляції, встановленому НБУ на місяць, в період з грудня 2013 року по грудень 2014 року, а також пені, нарахованої за прострочення платежу у розмірі 2648 грн., що разом становить 39108 грн. На даній постанові написано: «23.02.2015 ознайомлен ОСОБА_5» та стоїть підпис (а.с.9).

Постановою начальника ВДВС Приморського районного управління юстиції від 02.04.2015 року у вказану постанову про відкриття виконавчого провадження внесено зміни, а саме: в резолютивній частині виконавчого документу, який підлягає виконанню, замінено «пеню, нараховану за прострочення платежу у розмірі 2648 грн.» на «пеню, нараховану за прострочення платежу у розмірі 26487 грн.» (а.с.33-34).

Згідно заяви стягувача ОСОБА_4, від 23.02.2015 року ОСОБА_2 в грудні 2014 року відвіз документи до консульства Румунії, щоб отримати громадянство (а.с.11).

Вирішуючи заявлені у поданні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, є ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець зобов'язаний довести ухилення боржником від виконання рішення суду та неможливості виконання такого рішення без обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Звернувшись до суду з даним поданням державний виконавець додав копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2015 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2 у розмірі 12621 грн. з урахуванням коефіцієнту інфляції, встановленому НБУ на місяць, в період з грудня 2013 року по грудень 2014 року, а також пені, нарахованої за прострочення платежу у розмірі 2648 грн., що разом становить 39108 грн., на якій міститься підпис боржника про ознайомлення з постановою 23.02.2015 року; додав копію постанови від 02.04.2015 року про внесення змін у вказану постанову про відкриття виконавчого провадження, а саме: в резолютивній частині постанови розмір пені, нарахованої за прострочення платежу, змінено з 2648 грн. на 26487 грн.; додав повідомлення Приморського РС УДМС України в Запорізької області про те, що ОСОБА_2 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон 16.03.2006 року, та додав заяву стягувача, в якій зазначено, що у грудні 2014 року ОСОБА_2 відвіз документи до консульства Румунії для отримання громадянства.

Але, матеріали справи не містять жодного документу на підтвердження тих обставин, що з 23.02.2015 року (дня ознайомлення боржника з постановою про відкриття виконавчого провадження) до 06.03.2015 року, коли держвиконавець звернувся з поданням до суду, останній здійснив виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду.

Державним виконавцем не зазначено, яким чином у період з 23.02.2015 року по 06.02.2015 року ОСОБА_2 ухилявся від виконання зобовязань по сплаті аліментів та не надано доказів у підтвердження факту його ухилення. Також, не надано доказів того, що ОСОБА_2 був ознайомлений з постановою від 02.04.2015 року про внесення змін у розмір пені, зазначений у постанові про відкриття виконавчого провадження, з якою він був ознайомлений.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме самостійне невиконання боржником зобов'язань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, як і відсутність в нього майна не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов'язків.

Матеріали справи не містять доказів того, що державним виконавцем вжиті всі заходи примусового виконання рішення, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення боргу, а боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання виконавчого напису, ухилявся від виконання своїх боргових зобов'язань та за час виконання виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись: Конституцією України, ст.ст. 208, 209, 210, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_2 за межі України.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 29 травня 2015 року.

Ухвала буде виготовлена в повному обсязі 29 травня 2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_6

З оригіналом згідно:

Суддя О.М.Чапланова

02.06.2015