Справа № 750/5189/15-ц Провадження № 22-ц/795/2108/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Коверзнев В. О. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Губар В.С., Мамонової О.Є.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,
за участю:позивачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника позивача ОСОБА_7 - ОСОБА_8, відповідача ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять змінити рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 166 667 грн. кожному, в якості відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 286 КК України та витрати на правову допомогу відповідно до розрахунку, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 20000 грн., на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_6 по 10000 гривень кожному у відшкодування моральної шкоди та по 360 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, а також на користь держави судовий збір в розмірі 1461 грн. 60 коп.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції не були належним чином враховані вимоги ч. 3 ст. 23 ЦК України та роз'яснення викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Сума, яка стягнута на їх користь судом є необґрунтовано замалою, а негативна поведінка відповідача по виконанню інших судових рішень ухвалених на їхню користь поглиблює моральні страждання позивачів.

Крім того, апелянти не погоджуються з розміром стягнутих судом першої інстанції витрат на правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 керуючи автомобілем «Пежо-405», реєстраційний номер НОМЕР_1, та рухаючись по автодорозі Чернігів-Вишгород, порушив вимоги пунктів 10.1, 11.2, 11.3, 14.2 Правил дорожнього руху, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, що стало причиною зіткнення з автомобілем «Форд-Транзит», реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався назустріч.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля, яким керував відповідач, - ОСОБА_12 загинула, а інший пасажир - позивач ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, відкритого перелому плечової кістки, забою грудної клітини, забійних ран тулубу та кінцівок, в зв'язку з чим в період з ІНФОРМАЦІЯ_2 по ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській обласній лікарні.

Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 31.10.2008 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію».

Позивач ОСОБА_7 є дочкою, а співпозивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - батьками загиблої ОСОБА_13

Позивачі стверджують, що внаслідок смерті ОСОБА_13, яка настала з вини відповідача, їм заподіяно моральної шкоди, що полягає у фізичному болю та душевних страждань. Зокрема, позивач ОСОБА_7 в сім років залишилася без матері, від чого сильно страждає до цього часу. Співпозивачі втратили дочку, при цьому були змушені брати на себе виконання обов'язків батьків ОСОБА_7, займатися її вихованням та здійснювати матеріальне утримання своєї онуки. Тому, вони вимагають відшкодування завданої моральної шкоди з відповідача як з винної особи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вважав доведеним факт завдання позивачам моральної шкоди, яка, з огляду на вимоги ЦК України, підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Вирішуючи питання розміру грошової компенсації завданої позивачам моральної шкоди, суд першої інстанції врахував, що завдана позивачу ОСОБА_7 моральна шкода полягає не лише у душевних стражданнях, пов'язаних із втратою матері в малолітньому віці, але й у фізичному болю та стражданнях, пов'язаних з численними тілесними ушкодженнями, заподіяними внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Отже, обсяг її моральних страждань є значно більшим ніж обсяг страждань, які завдано співпозивачам передчасною загибеллю дочки; завдана моральна шкода є наслідком вчинення відповідачем неумисного кримінального злочину, що є підставою для зменшення її розміру; метою відшкодування моральної шкоди шляхом стягнення на користь потерпілої сторони певної грошової суми є, насамперед, зменшення в такий спосіб завданих потерпілій особі моральних страждань, і не повинно переслідувати мету збагачення за рахунок особи, яка її заподіяла.

Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечать нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Отже посилання суду на ст.ст.23,1168,1188 ЦК України слід визнати правильним.

Не може бути задоволена апеляційна скарга позивачів ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 щодо заниження судом суми, яка підлягає відшкодуванню в якості моральної шкоди, оскільки судомпершої інстанції вірно визначено її розмір з врахуванням всіх обставини справи .

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги щодо розміру стягнутих судом першої інстанції витрат на правову допомогу, оскільки суд дійшов вірного висновку щодо пропорційності їх розміру виходячи з вимог ст.88 ЦПК України.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: