Справа № 310/8857/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27 січня 2015 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого - судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання договору іпотеки недійсним,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому вказала, що 20. 12. 2007 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено іпотечний договір № ZPBDGI, за яким в іпотеку була передана трикімнатна квартира АДРЕСА_1.

Проте у тексті договору в розділі «Терміни та їх тлумачення» зазначено іпотечний договір від 29. 10. 2007 року, укладений між Банком та ОСОБА_2, а у тлумаченні терміну зобов'язання - вказано зобов'язання ОСОБА_2, що випливають з договору про іпотечний кредит, а також з цього договору.

Тобто ані вона, ані ОСОБА_2 29. 10. 2007 року іпотечних договорів не укладали, і за таких обставин випливає, що іпотечний договір, укладений між нею та відповідачем, не містить усіх істотних умов щодо змісту основного зобов'язання та посилається на неіснуючий правочин, у якому встановлено основне зобов'язання.

Просить визнати іпотечний договір від 20. 12. 2007 року недійсним.

В судовому засіданні позивачка з представником за договором і свідоцтвом адвокатом ОСОБА_3 підтримала позов і просить задовольнити, пояснивши, що вона не є фахівцем в області банківської діяльності і фінансів, тому не могла при підписанні договору зрозуміти, що в ньому вказані не ті дані, що потрібно, і тільки у 2014 році при зверненні до адвоката за написанням касаційної скарги їй було роз'яснено, що у договорі відсутні істотні умови, що стосуються іпотечного договору, який підписала саме вона.

Представник відповідача за довіреністю Бучакчийський С. В. в судовому засіданні позов не визнав і просить відмовити у зв'язку з тим, що у тексті договору міститься лише технічна помилка, іпотечний договір ОСОБА_1 виконувала, грошові кошти банку за цим договором отримала, і на даний час договір є виконаним, оскільки квартира перейшла до банку за рішенням суду, а сама ОСОБА_1 з квартири виселена. Просить застосувати строк позовної давності.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором про іпотечний кредит № ZPBDGI від 20 грудня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, кредитор надав їй грошові суми в розмірі 75 750 грн., і виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечувалося іпотекою нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

Іпотечний договір від 20. 12. 2007 року № ZPBDGI, укладений між тими ж сторонами, був посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу ОСОБА_5

20. 10. 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, про визнання вказаного іпотечного договору недійсним у зв'язку з тим, що у розділі «Терміни та їх тлумачення» вказано не її, як таку, що має зобов'язання за іпотечним договором, а ОСОБА_2, а дату укладання договору № ZPBDGI вказано 29. 10. 2007 року, хоча ані вона, ані ОСОБА_2 29. 10. 2007 року ніякого іпотечного договору з банком не укладали.

При цьому позивачка посилається на ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», де вказано, що у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Аналізуючи обставини справи, суд вбачає, що при посвідченні іпотечного договору нотаріусом у тексті договору була допущена технічна помилка, яку відповідач не вбачає потрібним виправляти у зв'язку з повним фактичним виконанням вказаного договору, тобто в даному випадку не може йти мова про повну відсутність однієї з істотних умов іпотечного договору, що тягне за собою його недійсність.

Позивачка не заперечує того факту, що вона підписала цей договір, виконувала його, а лише вказує на свою юридичну необізнаність при його вивченні.

Проте суд вважає, що для того, щоб встановити технічну помилку в тексті договору не потрібно мати спеціальні знання в області банківської діяльності або юриспруденції, оскільки це терміни, що стосуються її персонально і не пов'язані з будь -якими умовами або розрахунками.

За цих обставин суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з їх безпідставністю і надуманістю.

Керуючись ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:Т. А. Троценко