Справа № 2-3555/11
Провадження № 6/487/149/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2015 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді Андрощука В.В.,

при секретарі Забродській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання Заводського відділу ДВС ММУЮ про примусове проникнення до житла,-

В С Т А Н О В И В

31.03.2015 року Заводський відділ ДВС ММУЮ звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, для проведення виконавчих дій.

У судове засідання державний виконавець не зявилась, просила розглянути подання у її відсутності.

Вивчивши матеріали подання, оцінивши представлені документи в їх сукупності, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На виконанні у Заводському відділі ДВС ММУЮ знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-1865/12 виданого 27.04.2012р, Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приват Банк заборгованості за кредитним договором у розмірі 15791,99 грн. та судові витрати.

20.02.2015 року, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

До теперішнього часу вищезазначене рішення ОСОБА_1 не виконано.

Згідно відповіді Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Миколаївській області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Виходом за адресою боржника, державним виконавцем встановлено, що на неодноразові дзвінки та стук у двері ніхто не відкрив, безперешкодний доступ до житла не надали.

Так, згідно ст. 30 Конституції України кожному громадянину гарантується недоторканність житла. Проникнення до житла чи до іншого володіння особи, допускається лише за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до статті 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

З наданого подання вбачається, що державний виконавець просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартири боржника з метою перевірки майнового стану боржника за місцем його реєстрації, хоча даних про те, що боржник чи інші особи чинять перешкоди в проникненні до житла боржника не має, а сам по собі факт відсутності мешканців у квартирі не є підставою для проникнення до житла.

У поданні не вказано достовірних даних про наявність майна у вказаному приміщенні, до якого необхідно здійснити примусове проникнення, крім того, не подано належного обґрунтування необхідності проведення виконавчих дій із проникненням до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: м.Миколаїв вул .Лазурна 18-Б кВ.159.

Крім цього, із змісту ч. 1 ст. 376 ЦПК України випливає, що для примусового проникнення до житла є тільки дві підстави, а саме: знаходження майна або коштів у боржника, або дитина, відібрання якої передбачено виконавчим документом.

В інших випадках законодавством не передбачено при виконанні рішень примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Заводського відділу ДВС ММУЮ про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набуває законної сили через 5 днів після його проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, визначеному ст.294 ЦПК України.

Суддя: В.В.Андрощук