РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/17920/14-ц

Провадження № 2/638/1047/15

21.07.2015

Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Подус Г.С.,

за участю секретаря Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, скасування свідоцтва на право власності за заповітом, скасування договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ,треті особи Шоста Харківська державна нотаріальна контора , ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 таким , що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 ; скасуванні свідоцтва на право власності за заповітом виданного 15 серпня 2014 р. Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-866 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 на імя ОСОБА_2 ; скасуванні договору дарування частини квартири , посвідченного державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 3 жовтня 2014 р. за реєстром №1-992 ; визнання за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири №4 в будинку№3 по вул. Єсеніна у м. Харкові .

Позивач , та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі .

Представники відповідача позовні вимоги не визнали . Не визнали позовні вимоги представник третьої особи ОСОБА_3, а також державнтй нотаріус Шостої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 , та яка надала суду всі витребувані копії матеріалів спадкової справи .

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали , суд встановлює наступні факти та правовідносини :

Трикімнатна ізольована квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 (позивачці по справі), ОСОБА_3 , ОСОБА_6(чоловіку позивачки по справі та батька третьої особи ОСОБА_3В.) , ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право власності на житло №1-95-56751-ПС від 16.06.1995 р. , що видане Харківським міським центром приватизації житла .

Долі співвласників вважаються рівними , що передбачено законом .

Співвласниця ОСОБА_4 померла 04.04.2003 р. , що підтверджено актовим записом про реєстрацію смерті №04 від 07.04.2003 р. , який виконано відділом реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції Харківської області .

Спадкоємцем першої черги по закону після смерті ОСОБА_4 є її донька позивачка по справі ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_4 залишено заповіт на користь ОСОБА_2 , який посвідчено 17.10.2002 р. приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 та внесено в реєстр за №1886 .

На підставі цього заповіту державним нотаріусом Шостої Харківської нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстром №1-866 ОСОБА_2 15 серпня 2014 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 .

3 жовтня 2014 р. був укладений договір дарування 1/4 ч. квартири .Відповідно до договору дарування частини квартири , ОСОБА_8 , яка діяла на підставі довіреності , посвідченої 25.09.2014 р. приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_9 за реєстром № 3016 , від імені ОСОБА_2 Дарувальникапередали безоплатно Обдарованій , та яка прийняла у власність , ОСОБА_3 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 .

У звязку з тим , що спірні правовідносини між сторонами виникли на час дії Цивільного Кодексу України 1963 р., бо заповіт було підписано заповідачем 17.10.2002 р. , а померла заповідач 04.04.2003 р., тобто під час дії Цивільного Кодексу України 2003 р., який введено в дію з 01.01.2004 р. суд приходить до висновку , що правовідносини є такими , що носять тривалий характер .

Згідно з вимогами ст.5 ЦК України 2003 р. Акти цивільного законодавства регулюють відносини , які виникли з дня набрання ними чинності . Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі , крім випадків , коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи . Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства , який втратив чинність , новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків , що виникли з моменту набрання ним чинності .

Таким чином , суд приходить до висновку , що на час підписання ОСОБА_4 заповіту (17.10.2002 р.) діяли норми цивільного законодавства України 1963 року.

Згідно зі ст.524 ЦК України 1963 р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом .

Відповідно до ст. 529 ЦК України 1963 р., до першої черги спадкоємців по закону є в рівних частках діти , чоловік та батьки померлого .

Згідно зі ст.534 ЦК України 1963 р. , кожен громадянин може залишити за заповітом все своє майно або частку його ( не виключаючи предметів звичайного користування та споживання ) , одній або декілька особам , що відносяться чи не відносяться до спадкоємців за законом , або державі або окремим державним , кооперативним чи іншим суспільним організаціям .

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 р., для прийняття спадщини необхідно , щоб спадкоємець його прийняв .

Згідно зі ст. 549 ч.1 ЦК України визнається , що спадкоємець прийняв спадщину :

1)якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном ;

2)якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини

Аналогічні норми передбачені і Цивільним Кодексом України 2003 року.

На підставі ст.1217 ЦК України спадкування в Україні здійснюється за законом та за заповітом . ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи , визначені у заповіті .

Відповідно до ст.1268 ЦК України- спадкоємець за заповітом чи за законом має права прийняти спадщину або не прийняти її .

Згідно ст. 1269 ЦК України ,- спадкоємець , який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини .

Спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленного статею 1270 ЦК , він не заявив про відмову від неї .

Вказані дії повинні бути виконані напротязі шести місяців з дня отримання спадщини .

В матеріалах справи відсутні дані , якиб свідчили про те , що ОСОБА_2 виконав дії та прийняв спадщину на протязі шести місяців після смерті ОСОБА_4, померлої 04.04.2003 р.

З заявою про прийнятя спадщини після смерті ОСОБА_4, з пропуском встановленного строку , через 10 років , 13.06. 2013 р. до Шостої Харківської державної нотаріальної контори від імені ОСОБА_2 по довіреності посвідченій 25 лютого 2013 р. звернулася ОСОБА_3

15 серпня 2014 р. державним нотаріусом ОСОБА_5 Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-866 на імя ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

В судовому засідані з пояснень державного нотаріуса ОСОБА_5 , підставою для видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на імя ОСОБА_2 стала довідка посвідчена Криштопільським сільським головою від 25.02.2013 р. на імя ОСОБА_2, про те що він дійсно зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 в тому , що він після смерті ОСОБА_4 4 квітня 2003 р. фактично прийняв у спадщину майно , що їй належало , а саме житловий будинок з надвірними будівлями , що знаходиться за адресою с.Дмитрівка , вул. Матросова ,7 Близнюківського району , Харківської області , проживав та проживає по теперішній час , сплачував та по нині сплачує платежі та податки .

Суд критично відноситься до вищевказаної довідки , так як сільський голова не є тією повноважною особою , яка втановлює юридичні факти .

Суд вважає , що ОСОБА_2 не виконав дії , передбачені чт.549 ЦК України , то він вважається таким , що не прийняв спадщину , та відмовився від неї ( ст.553 ЦК України в редакції 1963 р. , 1272 ЦК в редакції 2003 р.) Таким чином , у державного нотаріуса Шостої державної нотаріальної контори ОСОБА_5 не було правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_2 за реєстром №1-866 від 15 серпня 2014 р. на 1/4 частини квартири АДРЕСА_4 , тому воно підлягає скасуванню .

ОСОБА_1 28.03.2013 р. звернулася з заявою про прийняття спадщини до Шостої Харківської державної нотаріальної контори . Як бачається з тексту заяви про прийняття , що засвідчено нотаріусом , ОСОБА_1, що зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявила , що 4.04.2003 р. померла ОСОБА_4, яка мешкала на день смерті за адресою АДРЕСА_5 .

Таким чином ОСОБА_1 Є особою , яка прийняла спадщину , та має право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги по закону .

Дослідивши докази по справі в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позовні вимоги обґрунтовані , доведені в повному обсязі та підлягають задоволеню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4.

Скасувати свідоцтво на право власності за заповітом видане 15 серпня 2014 р. Шостою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-866 на 1/4 частини квартири АДРЕСА_6 на ім"я ОСОБА_2 .

Скасувати Договір дарування частини квартири посвідчений ОСОБА_5 , державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 3 жовтня 2014 р. за реєстром за № 1-992

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частини квартири АДРЕСА_7.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1249, 36 грн. (одна тисяча двісті сорок девять грн. 36 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя