Справа №442/119/15-ц
Провадження №2/442/318/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі головуючої - судді Гарасимків Л.І.

при секретарі - Петрів В.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи Комунального підприємства « Житлово-експлуатаційне об»єднання « Дрогобицької міської Ради про усунення перешкод у користуванні майном та визнання права власності.

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Дрогобицького міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи Комунального підприємства « Житлово-експлуатаційне об»єднання « Дрогобицької міської Ради про усунення перешкод у користуванні майном та визнання права власності, мотивуючи позов тим, що їй на підставі Договору купівлі - продажу, реєстраційний № 1263 від 18 серпня 2010 року на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що стверджується і витягом з Державного реєстру правочинів. Її квартира знаходиться на першому поверсі. У придбаній нею квартирі балкон знаходився у непридатному для використання стані, він повністю розвалювався. З метою покращення житлових умов , у 2011 році нею було проведено реконструкцію балкону ( лоджії). Зробивши реконструкцію балкону нею вирішено здійснити і внутрішнє перепланування квартири. Погодила реконструкцію із сусідами, було виготовлено технічну документацію. В процесі перепланування квартири на їх адресу не надходило жодних скарг чи заяв з приводу порушень прав та інтересів третіх осіб, однак коли вони вже почали користуватися даною квартирою, сусіди, відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно чинить їм перешкоди у користуванні квартирою, обґрунтовуючи це тим, що вони не брали від них згоди на перепланування і їм не подобається таке перепланування, адже її квартира межує із їх квартирами, і тим самим створили їм певні незручності, про те не вказують які саме. Оскільки без згоди відповідачів вона не може до кінця оформити свої права на квартиру та не може вільно розпоряджатися своїм майном, змушена звернутися до суду за захистом своїх права та інтересів.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з»явилася, надіславши на адресу суду заяву в якій просять слухати справу за її відсутності. Позовній вимоги підтримує та просять їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися, надіславши на адресу суду заяву в якій просить слухати справу за їх відсутності. Щодо позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи Комунального підприємства « Житлово-експлуатаційне об»єднання « Дрогобицької міської Ради в судове засідання не з»явився, надіславши на адресу суду заяву в якій просять слухати справу за їх відсутності. Щодо позовних вимог покладаються на думку суду.

Відповідно до ст. 197 ЦУПК України судовий розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши і перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплена і у вітчизняному законодавстві України

Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. З Цивільного кодексу України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч. 2 ст. 5 Господарського кодексу України.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Судом встановлено, що позивачка у відповідності до Договору купівлі - продажу від 18.08.2010 року посвідченого нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_4 , зареєстрованого в реєстрі за № 1263 є власником квартири АДРЕСА_1. Цей факт і стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2010 року. Позивачка погодила реконструкцію із сусідами,було виготовлено технічну документацію. . В процесі перепланування квартири на її адресу не надходило жодних скарг чи заяв з приводу порушень прав та інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК до правомочностей власника належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Під правомочністю володіння розуміється передбачена законом (тобто юридично забезпечена) можливість мати (утримувати) у себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Правовомочності користування означають передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Правомочності розпорядження означають юридично забезпечену можливість визначення і вирішення юридичної долі майна шляхом зміни його належності, стану або призначення (відчуження за договором, передача у спадщину, знищення, переробка і т. ін.).

Згідно з нормою ст. 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, котрі, однак, не повинні суперечити закону та не порушувати прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою створення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб'єктами права.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тобто власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися чи розпоряджатися своїм майном. Підставою відповідного звернення до суду може слугувати посилання позивача на належне йому право користуватись і розпоряджатись майном, а також факти , що підтверджують дії відповідача у створені позивачеві перешкод, щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт обєктивно існуючих перешкод у здійсненні ним своїх правомочностей.

Факт чинення перешкод, відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, позивачці у користуванні належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1 встановлений матеріалами справи , відповідач не спростував вимоги наведені у позовній заяві, а навпаки їх визнав, що відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

У відповідності до листів Комунального підприємства « Житлово-експлуатаційне об»єднання « Дрогобицької міської Ради « № 575, № 575/1 від 24.12.2014 року вбачається, квартира АДРЕСА_1 перебуває на їх балансі та вони заперечують у проведенні прибудови ( реконструкції) балкону ( лоджії) до вище вказаної квартири.

Оскільки реконструкцію квартири АДРЕСА_1 проведено без порушень будівельних норм і правил. Ця забудова відповідає санітарним, протипожежним та будівельним нормам забудови, не порушує прав інших осіб, а власник майна має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає йому користуватися чи розпоряджатися своїм майном, тому є підстави для визнання за позивачами права власності на дану реконструкцію.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 73, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 11,16, 317, 319, 391, 392 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в

Позовні вимоги задоволити.

Зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1, шляхом безперешкодного доступу до квартири.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 39.2 кв.м., житловою площею -25.8 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуюча суддя : __________________