АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/6434/14-ц
Номер провадження 22-ц/791/2039/15 Головуючий у першій інстанції: Ратушна В.О.
Категорія: 5 Доповідач: Базіль Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 09 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Іванової І.П.

Прокопчук Л.П.

При секретарі Прушинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 16 червня 2015 року ухваленого в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: управління Держкомзему у місті Херсоні про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні приватною власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначала, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 08.02.2008 року вона є власником 52/100 частин житлового будинку по АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці загальною площею 292 кв.м.

Власником суміжної земельної ділянки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.08.2006 року, що розташована по АДРЕСА_1 загальною площею 0.0545 кв.м. є відповідачка, яка самовільно у 2012 році перенесла паркан, що розташований на межі суміжних земельних ділянок на територію її земельної ділянки, більш ніж на 0,40 метра, тим самим захопила частину її земельної ділянки.

Посилаючись на викладені обставини просила суд зобов'язати відповідача усунути їй перешкоди у користуванні наданій їй земельної ділянки, шляхом відновлення відповідачем меж земельної ділянки; зобов'язати відповідача перенести паркан з земельної ділянки, що надана у користування ОСОБА_1. на межу земельної ділянки, що належить ОСОБА_2.

У жовтні 2014 року відповідач ОСОБА_2. звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1., в якому з урахуванням уточнень просила відновити порушену межу її земельної ділянки у розмірах, встановлених кадастровим планом меж земельної ділянки до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.08.2006 року та усунути їй перешкоди у користуванні приватизованою земельною ділянкою та будинком, шляхом зобов'язання ОСОБА_1. знести самовільно збудовані на межі її земельної ділянки споруди, а саме прибудовані до задньої стіни будинку ОСОБА_1. приміщення довжиною 3.40 м та відмостку 6 кв.м., сарай літ.»И» та гараж літ «З»; демонтувати металеву вентиляційну трубу та зняти пінопласт з задньої стіни будинку ОСОБА_1. до початку проходу між будинками.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказувала на те, що будинок позивача збудований таким чином, що задня стіна будинку довжиною 12,48 м межує з її земельною ділянкою. Позивачка без її згоди в порушення будівельних норм самовільно до вказаної стіни будинку збудувала прибудову довжиною 3.40 м,гараж літ. «З», сарай літ «И», самовільно спорудила до задньої стіни будинку відмістку розміром 6 кв.м та облаштувала задню стіну будинку товстим шаром пінопласту і вийшла за межу земельної ділянки, чим штучно звузила прохід до задньої стіни її будинку, створила перешкоди в її обслуговуванні.

Крім того, з порушенням меж земельних ділянок без її згоди ОСОБА_1. вивела на її земельну ділянку металеву вентиляційну трубу, яка розташована над дахом її будинку, що загрожує руйнуванням даху.

Посилаючись на викладене просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 16.06.2015 року з урахуванням ухвали від 24.06.2015 року про внесення виправлень в рішення суду в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні приватною власністю задоволено.

Вирішено відновити порушену межу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, належної ОСОБА_2 у розмірах встановлених кадастровим планом меж земельної ділянки № НОМЕР_1 до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.08.2006 року та усунути перешкоди в користуванні приватизованою земельною ділянкою та будинком розташованих за адресою АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання ОСОБА_1. знести самовільно збудовані на межі земельної ділянки ОСОБА_2. споруди, а саме прибудовані до задньої стіни будинку ОСОБА_1., приміщення довжиною 3.40 м та відмостку 6 кв.м, сарай літ «И», гараж літ. «З», демонтувати металеву вентиляційну трубу та трубу коаксіального димоходу від газоопалювального котла і суміжну з ним вентиляційну трубу, зняти пінопласт з задньої стіни будинку відповідча ОСОБА_1. до початку проходу між будинком ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2. 4860.00 грн., витрат пов'язаних з виготовленням висновку судової будівельно - технічної експертизи та 240,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1. подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2. відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначила, що суд не вирішив питання яке стосується правильності розмежування земельних ділянок, на підставі якого повинна ґрунтуватися судово - будівельна експертиза, а тому прийшов до неправильних висновків.

ОСОБА_2. в своїх запереченнях на апеляційну скаргу її не визнала, вказавши, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін та представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1. та задовольняючи позов ОСОБА_2., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відповідачем порушуються її права землекористувача, так як житловий будинок позивача, збудований таким чином, що задня стіна будинку розташована на межі земельних ділянок НОМЕР_3 і НОМЕР_4-а, впродовж якої позивачка самовільно здійснила добудови, конструктивні елементи самовільних прибудов, розташовані над та на земельній ділянці відповідачки. Оскільки судом встановлено, що розташування самовільних будівель позивача не відповідають вимогам п.2.25 ДБН 360-92, то суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2. про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні приватною власністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1., згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 08.02.2008 року є власником 52/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2, розташованого на земельній ділянці 518 кв. м. За вказаним договором ОСОБА_1. у власність передається житловий будинок літ.»В», житловою площею 32,0 кв. м, сарай - літ. «Г», туалет - літ. «Д», огорожа - №2, водопровід №3 - загального користування.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 22 грудня 1986 року між попередніми власниками вказаного домоволодіння був проведений реальний розподіл домоволодіння і встановлений порядок користування земельною ділянкою. Співвласнику з часткою 52/100 частин житлового будинку виділено у користування 270 кв.м. (інвентарна справа а.с.72)

Відповідно до кадастрової зйомки земельної ділянки землекористувача ОСОБА_1. за адресою АДРЕСА_2 у фактичному користуванні позивача знаходиться земельна ділянка площею 0,0292 га.(інвентарна справа а.с.167)

Відповідач, ОСОБА_2. є власником будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на домобудівлю, виданого 11.02.2008 року Дніпровською районною у місті Херсоні радою замість договору дарування від 18.11.2005 року та згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 30.08.2006 року є власником земельної ділянки площею 0,0545 га по АДРЕСА_1.

За висновком судової будівельно - технічної експертизи №12 від 14.03.2015 року фактична площа земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_2. становить 530 кв. м.

З пояснень сторін у апеляційному суді, з матеріалів інвентарної справи на житловий будинок АДРЕСА_2 вбачається, що житловий будинок позивачки збудований таким чином, що задня стіна будинку розташована на межі із земельною ділянкою по АДРЕСА_1. Зазначена обставина визнана сторонами у справі, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

З листа першого заступника начальника інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Херсонській області від 21.05.2014 року, ОСОБА_3., висновків судової будівельно - технічної експертизи №12 від 14.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_1. самовільно здійснила в 2008 році будівництво прибудови до житлового будинку частини літ. »в» розміром 0.45х3,38 м, гараж літ.»З» та сарай літ. «И» на межі із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 внаслідок чого частина конструктивних елементів цих споруд розташовані над та на земельній ділянці ОСОБА_2.

Так, згідно висновків вищезазначеної експертизи відмостка будівель літ.»В» і літ.»в» шириною від 0,4 м до 0,5 м, довжиною 15,88 м, площею 6,0 кв.м, розташована на земельній ділянці ОСОБА_2.. Стіна частини самовільної прибудови будинку НОМЕР_3 утеплена пінопластом товщиною 5 см, який розташований над суміжною земельною ділянкою НОМЕР_4-а. Карниз частини самовільної прибудови, вентиляційні труби та коаксіальна труба будівлі літ.»в» розташовані над земельною ділянкою НОМЕР_4-а. Одна із труб примикає до стіни житлового будинку НОМЕР_4-а, а ковпак вентиляційної труби розташований над покрівлею житлового будинку НОМЕР_4-а.

Відповідно до ст.79 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (грунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши, що позивачка здійснила самовільне будівництво будівель, розташування яких не відповідає вимогам п.2.25 ДБН 360-92 та конструктивні елементи яких, розташовані на та над земельною ділянкою відповідачки, дійшов до правильних висновків про обґрунтованість заявлених вимог ОСОБА_2., та оскільки ОСОБА_1. не надала суду доказів на підтвердження тих обставин на які вона посилалася як на підставу своїх вимог обґрунтовано відмовив їй у задоволені позову.

Доводи ОСОБА_1. про те, що суд першої інстанції, призначаючи судово - будівельну експертизу не врахував ті питання, які необхідно було дослідити у зв'язку з її заявленими вимогами, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки доказів про те, що суд відхилив питання позивача, на які потрібна була відповідь експерта матеріали справи не містять, не надано таких доказів і під час апеляційного розгляду справи. Клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи позивачем не заявлялося.

Посилання ОСОБА_1. на те, що спір з приводу демонтажу димовідвідного патрубку газового котла (труби коаксіального димоходу від газового котла) та вентиляційної труби не підлягає повторному розгляду, так як з цього приводу наявне рішення суду, що набрало законної сили, не заслуговують на увагу, оскільки вказане рішення не є тотожним до заявлених позовних вимог ОСОБА_2.

Наданий позивачем на підтвердження своїх доводів щодо відсутності на її земельній ділянці самовільно збудованих будівель, технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_2 в м. Херсоні, виконавцем якого є ФОП ОСОБА_4., колегією суддів до уваги не приймається, оскільки в ньому лише зафіксовано розміщення наявних будівель на вищезазначеній земельній ділянці та відсутня інформація про усунення позивачем порушень вимог містобудівного законодавства встановлених інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю.

Інші доводи апеляційної скарги, як такі, що висновки суду не спростовують, до уваги колегією суддів не приймаються.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити

Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: