Провадження №2/447/872/15
Справа №447/1978/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

27.10.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Березюк Г. М.

при секретарі Федчук І.М.

з участю адвоката Разумних В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обгрунтування позову зазначає, що 16.01.2013 року був засуджений Миколаївським районним судом Львівської області на 1 рік позбавлення волі, в залі суду йому обрали запобіжний захід тримання під вартою. За час його перебування в місцях позбавлення волі відповідачі - його колишня дружина та син продали належні йому коні та лоша. Крім того, відповідачі викрали у нього 400 доларів США, 200 євро та 150 польських злотих, зварювальний апарат, болгарку, компресор, поломали косарку, чим спричинили йому майнову шкоду на загальну суму 100 000 грн. Своїми діями відповідачі завдали йому і моральну шкоду, яка полягає в тому, що він має 2 га поля, яке на даний час не має чим обробляти, так як колишня дружина та син продали його коні та лоша. Якби мав коні, то б вирощував продукцію, яку б продавав та отримував дохід. Моральну шкоду оцінює розміром 50 000 грн. Просить стягнути майнову та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримав в повному обсязі. Позивач пояснив, що за час коли він відбував покарання в місцях позбавлення волі його колишня дружина та син продали його коні та покрали його майно та гроші, чим завдали йому майнову шкоду на суму 100000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що 1,5 року він ходить по судах, добивається правди. Відповідачі завдають йому шкоду, закривають хату, він не може зайти в свої кімнати. Просить стягнути шкоду з відповідачів порівну.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечила та вказала, що коні були їх спільним майном, придбані за час подружнього життя, вони разом за ними доглядали. Шлюб між ними розірвано рішенням суду 26.12.2014 року. Коні вона продала, так як їх не було де утримувати та чим годувати. Кошти в сумі 4000 грн вона повернула позивачу. Крім того, ще до відбуття покарання ОСОБА_2 продав дві корови і гроші від продажу забрав собі. Майна та грошей позивача вона не крала, а тому майнової шкоди йому не завдавала. Моральну шкоду позивачу не заподіювала, просить в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що коні його мати продала у лютому 2013 року за 9000 грн Маковичу, з яких 4000 грн в лютому 2014 року віддала ОСОБА_2 Коней у позивача вони не крали, так як такі були спільним майном його батьків. Грошей та майна позивача не крав. Весь інструмент і техніку має власну, позивача майна не брав. Моральної шкоди позивачу не завдавав, на даний час намагається з ним не спілкуватися, щоб не виникало конфліктів. Просить в позов відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вважає, що даний позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода , завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З п.2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01.08.1970 року перебували у шлюбі, 26.12.2014 року рішенням Миколаївського районного суду Львівської області шлюб між ними розірвано.

Як вбачається з витягу з погосподарської книги Демнянської сільської ради Миколаївського району Львівської області, виданого 22.07.2015 року, станом на 01.01.2012 року у господарстві ОСОБА_2 числилась худоба та птиця : коні - 3 шт, птиця - 12 шт, кролі - 12 шт.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

ОСОБА_2 в січні 2014 року звертався із заявою до Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області з приводу того, що без його відома ОСОБА_2 продав належні йому три коня, лоша, викрав його гроші в сумі 150 польських злотих, 400 доларів США, 200 Євро, два колеса від велосипеда та здав належний йому металобрухт. Постановою слідчого Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 21.05.2015 року кримінальне провадження закрите у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 04.02.2014 року, вбачається , що ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_3, ОСОБА_4 з другої сторони перебувають у неприязних відносинах, не спілкуються, проживають у різних кімнатах.

Як вбачається із показів свідка ОСОБА_5В відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали йому 3 коня та 1 рахітне лоша. Коні придбав на м'ясо за ціною 10 грн за кілограм живої ваги вартістю 14 500 грн.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ствердили суду, що позивач ОСОБА_2 у своєму господарстві дійсно мав коні, з приводу іншого майна їм нічого не відомо. ОСОБА_6 зазначав, що його батько близько двадцяти років тому подарував ОСОБА_2 двоє лошат, яких він годував та виростив з них коней.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали коні, які перебували у їх господарстві. Сам позивач та свідок ОСОБА_6 ствердили суду, що коні у господарстві ОСОБА_4 перебували понад 20 років, тому фактично належали подружжю ОСОБА_4, так як сторони разом проживали і вели спільне господарство, а відтак ОСОБА_3 розпорядилася спільно належним їй майном.

Позивачем ОСОБА_2 не подано суду жодних належних та допустимих доказів про підтвердження його права власності на металобрухт, кутники, зварювальний апарат, болгарку, компресор, косарку та викрадення відповідачами у нього вказаного майна та 400 доларів США, 200 євро та 150 польських злотих. В той час коли відповідач ОСОБА_4 представив в суді цілий ряд документів придбання ним зварювального апарату, болгарок, компресору та іншої побутової техніки, з чим частково погодився сам позивач.

А тому суду не доведено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили вказані позивачем неправомірні дії, чим спричинили йому майнову шкоду на суму 100 000 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди" обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, яка полягає в тому, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали коні, тому він не має чим обробляти 2 га поля, вирощувати сільськогосподарську продукцію, тривалий час змушений відновлювати свої права, суд не знаходить, так як під час розгляду даного позову не встановлено неправомірності дій відповідачів по відношенню до позивача.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що в позові ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди слід відмовити за недоведеністю його позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України та ст.ст. 10, 60, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити за недоведеністю.

Рішення можна оскаржити протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області.

Суддя : Березюк Г. М.