Справа № 462/2605/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі :

головуючого судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в натурі,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом про поділ земельної ділянки покликаючись на те, що 10 травня 2002 року вона придбала 21/50 частин житлового будинку з примикаючим до нього гаражем, позначеним в плані будівлі літерою «В», що знаходиться на АДРЕСА_1 Власником решти 29/50 частин житлового будинку є ОСОБА_2 Співвласникам передано у власність для обслуговування даного будинку земельну ділянку площею 0,0834 га. Просить поділити земельну ділянку на АДРЕСА_1, визначивши ідеальні частки співвласників ОСОБА_1 -21/50, ОСОБА_2 - 29/50 частин, поділити земельну ділянку на АДРЕСА_1 в натурі між співвласниками.

Представник позивача в судовому засіданні не надав пояснень щодо позовних вимог. Просить позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, зазначив, що земельну ділянку на АДРЕСА_1 не можливо поділити. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві особистої власності належить 21/50 частина будинку на АДРЕСА_1, що стверджується реєстраційним посвідченням серії НОМЕР_1 від 02 серпня 2002 року. /а.с. 5/

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 та додатку до нього, земельна ділянка площею 0,0834 га на АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /а.с. 6, 7/

Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника.

Статтею 89 ЗК України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Вказане стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності

про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Відповідно до висновку №3179 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 24 лютого 2015 року реальний поділ земельної ділянки площею 0,0834 га на АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до їх часток у будинковолодінні технічно не можливий. Варіанти поділу земельної ділянки площею 0,0834 га на АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до їх часток у будинковолодінні не встановлюються. /а.с. 37, 38/

Як безспірно встановлено в судовому засіданні, на даний час, реальний поділ земельної ділянки площею 0,0834 га на АДРЕСА_1 не можливий, представник позивача у судовому засіданні не навів мотивів необхідності поділу такої земельної ділянки, не надав доказів та підстав визначення ідеальних часток співвласників саме у розмірі - ОСОБА_1 - 21/50, ОСОБА_2 - 29/50 частин, а тому суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст. 357, 370 ЦК України, ст. 89 ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ земельної ділянки в натурі - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/ А.І. Ліуш

Копія вірна

Суддя: А.І. Ліуш