Справа № 127/4425/15-ц
Провадження № 2/127/2586/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

31.08.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бойко В. М.

при секретарі Музиці А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ « Банк Фінанси і кредит» про повернення коштів за договором депозитного вкладу суд, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до АТ « Банк Фінанси і кредит» про повернення коштів за договором депозитного вкладу.

Позов мотивовано тим, що 9 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та AT «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 27 Філії «Центральне РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява № 300937/52536/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Нові гроші» в національній валюті. Відповідно до п. 1 договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 50000 грн., 09.09.2014 року позивач передав відповідачу кошти. У п.2 зазначено, що нарахування процентів на рахунок НОМЕР_1 за вкладом проводяться від дня наступного за днем надходження вкладу у «Банк», до дня, який передує його поверненню «Клієнту» або списанню з рахунка «Клієнта». Договір був укладений на строк з 9 вересня 2014 р. по 9 лютого 2015 p. Відповідно до п. 6 договору відповідач був зобов'язаний на вимогу позивача повернути суму внеску і суму нарахованих процентів за період користування ним позивачу, в день закінчення договору .

Позивач вказує, що 10.02.2015 року відповідач на вимогу позивача мав би повернути відповідну суму внеску разом з сумою нарахованих за користування ним процентів позивачу. Після спливу строку договору позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про намір отримати депозит та нараховані відсотки в повному обсязі. Відповідач відмовився повернути депозит 50 000 грн. і нараховані відсотки 215,07 грн., відповідачем повернуто позивачу лише частину коштів.

13.02.2015 року позивач відкрив новий депозит на 15000 грн. перерахувавши цю суму меморіальним ордером новий депозитний рахунок. Залишок депозиту 32000 грн позивач 20.02.2015р. перевів на картковий депозитний рахунок, оскільки на думку позивача це було єдиною можливістю отримувати кошти з депозиту, тому що відповідач відмовлявся виплачувати кошти з каси.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В заяві від 24.06.2015р. позивач зменшив позовні вимоги, в звязку з частковим виконанням умов договору та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму втрат від знецінення грошей в сумі 3% річних 128,53 грн. та індекс інфляції 4562,26 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за моральну шкоду у розмірі 5000 грн., а загалом 10765, 40 грн.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі позов підтримує в повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечує.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

9 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та AT «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення № 27 Філії «Центральне РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений договір-заява № 300937/52536/5-14 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «Нові гроші» в національній валюті. Відповідно до п. 1 договору позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 50000 грн. в строк по 09.02.2015р. (з подальшим укладенням додаткової угоди 23.09.2014р. за якою позивач доручив банку всі нараховані проценти, що підлягають виплаті по депозитному вкладу.) ( а.с. 6,8,), що також підтверджується квитанцію № 2 від 09.09.2014 року згідно з якою позивачем 09.09.2014 року було передано відповідачу, а останнім отримано кошти на депозитний рахунок внесок в повному обсязі.( а. с. 7)

Судом встановлено, що 09.02.2015 року та 17.02.2015р. позивач звертався до відповідача з заявою про повернення коштів, відповідно до вказаних вище договорів. ( а. с. 9-10) Також позивачем 24.02.2015р. направлялись інформаційний запит на адресу відповідача. ( а. с. 11)

Суд бере до уваги, що заявлена ціна позову підтверджується випискою по особовому рахунку відкритому за вищевказаним договором, наданим позивачем розрахункомм боргу, а також копіями чеків та квитанцій про отримання коштів позивачем за договором банківського депозиту. ( а. с. 30-31, 35-40, 43-44, )

Ст. 525 ЦК України, визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 527 ЦК України, встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Ч.1 ст. 530 ЦК України встановлено, що - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк, якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 610 ЦК України - порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання

Ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Стаття 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Стаття 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає, що вимоги про стягнення з АТ «Банк «Фінанси і Кредит» в особі відділення №27 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси і кредит» МФО 300937 , на користь позивача суму втрат від знецінення грошей в сумі 3% річних 128,53 грн. та індекс інфляції 4562,26 грн. а загалом 4690, 79 грн. обгрунтовані, повністю підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Разом з тим, визначаючись з вимогою позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди суд враховує наступне:

ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вірно вказано в а.1 п.9 Постанові Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до а. 2, п.5 вищевказаної обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач зазначає, що йому спричинено моральну шкоду в розмірі 5000грн., дослідивши матеріали справи оцінивши докази в їх сукупності вважає, що вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди є безпідставною та необґрунтованою, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу про факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру щодо завдання йому з боку відповідача у розмірі 5000 грн., а тому суд вважає за необхідне в задоволенні цієї вимоги відмовити.

Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору згідно ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в розмірі 1 % від ціни позову, в сумі 487,20 грн. на користь держави.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 532, 1058, 1060, 1061, 1167, ЦК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р ст.ст. 10, 60, 213, 215, 224-226, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з АТ «Банк «Фінанси і Кредит» в особі відділення №27 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси і кредит» МФО 300937 , на користь ОСОБА_1 суму втрат від знецінення грошей в сумі 3% річних 128,53 грн. та індекс інфляції 4562,26 грн. а загалом 4690, 79 грн.

Стягнути з АТ «Банк «Фінанси і Кредит» в особі відділення №27 Філії «Центральне РУ» АТ «Банк «Фінанси і кредит» МФО 300937 , на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

В решті вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: