АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4979/15 Справа № 204/7247/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

22 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та пені, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ АБ «Укргазбанк» у жовтні 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором /а.с. 1-3, 64/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2015 року позовні вимоги задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 33/ф/3 від 21.02.2008 року яка станом на 05.10.2014 року становить 559 146 грн. 43 коп. та складається з : 38302 , 08 долара США, що еквівалентно 596 528, 92 грн.- заборгованість по кредиту; 459, 10 долара США що еквівалентно 5940, 75 грн. заборгованість по процентам; 1213, 54 долара США, що еквівалентна 15703, 21 грн. заборгованість по процентам прострочена; 4323, 55 грн. заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів; 37550 грн. штраф згідно п.4.2 договору іпотеки. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 75-78/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити ПАТ АБ «Укргазбанк» у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 128-130/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія судів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Положеннями ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Судом встановлено, що 21.02.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 33/ф/3 за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 118 800 доларів США строком до 20.02.2028 року, зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом.

Відповідно до п.1.4 договору кредит надано на придбання квартири житловою площею 54 кв. метри, загальною площею 82 кв. метри, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3.3.3 договору повернення суми кредиту здійснюється у сумі 495 доларів США щомісячно /а.с. 4-6/.

16.02.2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, та 10.03.2009 року додаткову угоду № /а.с. 6, 7/.

Також 21.02.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 33/Ф/3/ІП згідно якого поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому д обємі, що і позичальник /а.с. 8/.

21.02.2008 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки № 33/ф/3/1з без оформлення заставної предметом якої є АДРЕСА_2 /а.с. 9-12/.

У вересні 2014 року ОСОБА_2 не зробила черговий платіж і у жовтні 2014 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості про дострокове повернення кредиту в сумі 559146, 43 грн.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягають задоволенню.

У судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що на сьогоднішній день нею повності виконані зобовязання за кредитним договором, що було підтверджено і представником банку.

Але колегія суддів розглядає правильність постанови рішення на день його ухвалення, з урахуванням документів, які існували на цей час.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданим нею доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст.303, ст. 307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П

ОСОБА_4