Справа №484/541/15-ц 08.09.2015 08.09.2015 08.09.2015
Провадження №22-ц/784/2182/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 22-ц/784/2182/15 Головуючий 1інстанції ОСОБА_1

Категорія Доповідач Темнікова В.І.

08 вересня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

за участю секретаря Романенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому посилалася на те, що 16.10.2004 року померла її мати ОСОБА_7, яка за свого життя залишила заповіт на ОСОБА_8. Після смерті матері вона на протязі шести місяців відправила звичайним листом поштою заяву про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки мала право на обовязкову частку в спадщині як інвалід 2-ої групи, так як є глухою та незрячою з дитинства. 11 січня 2009р. ОСОБА_8 помер. В Першій Первомайській нотаріальній конторі є дві спадкові справи, заведені після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Свідоцтво про право на спадщину не видано нікому із спадкоємців до теперішнього часу, про що позивачка дізналася в ході судового засідання 26.12.2014р. і спадщина не визнана відумерлою. Позивачка зверталася з заявою в Першу державну нотаріальну контору і отримала письмову відповідь, згідно якої вона має право звернутися до суду з питанням про продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_7 Тому позивачка просила продовжити їй строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 до трьох місяців.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та постановити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, які виразилися в неправильній оцінці наданих суду доказів та невідповідності висновків суду встановленим обставинам по справі.

Пізніше поштою на адресу апеляційного суду від позивачки надійшла заява про закриття провадження по справі.

В судовому засіданні позивачка не підтримала заяву про закриття провадження по справі, підтримавши в повному обсязі свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, надавши пояснення, аналогічні змісту апеляційної скарги.

Представник відповідача не визнала доводи апеляційної скарги, просила її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 не визнали доводи апеляційної скарги, просили її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Інші учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи були створені такі умови. Судом були досліджені і оцінені в їх сукупності всі докази, надані сторонами, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Виходячи з наданих сторонами доказів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивачки.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що 16.10.2004 року померла ОСОБА_7 Після її смерті відкрилася спадщина і залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку №10 по вул. Пісочній в с. Камяний Міст Первомайського району Миколаївської області та земельних ділянок. За життя ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений 05.11.2003р. секретарем Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та зареєстрований в реєстрі за №156, згідно якого все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати за законом і на що за законом вона матиме право, заповідала ОСОБА_8. 08.04.2005р. ОСОБА_8 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. (а.с.41). В той же день завідуючою Першої Первомайської державної нотаріальної контори про подачу даної заяви було повідомлено позивачку. 11 січня 2009 року ОСОБА_8 помер. 20.05.2009р. з заявою про прийняття спадщини після його смерті звернулась його мати ОСОБА_6, а 10.07.2009р. - позивачка по даній справі.

Також судом було встановлено, що позивачка не довела в судовому засіданні поважність пропуску строку та наявність непереборних причин для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позивачка знала про існування заповіту, знала про дату смерті спадкодавця, однак не скористалась своїм правом.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності та посилаючись на ст. 1259, 1270, 1272 ЦК України, а також розяснення, які містяться в ч.6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику у справах про спадкування", суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини по справі, апеляційний суд вважає, що висновки суду підтверджуються матеріалами справи та відповідають вимогам закону, зазначеному в тексті рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано те, що ніхто із спадкоємців, крім позивачки не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та не отримав свідоцтво про право на спадщину(по закону або заповіту), не заслуговують на увагу, як на підставу для скасування рішення, виходячи з наступного.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_7 померла 16.10.2004 року. За життя вона залишила заповіт на імя ОСОБА_8, який згідно довідки Кодимської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, на час смерті ОСОБА_7 проживав разом з останньою та був зареєстрований за місцем її проживання( а. с.46). Крім того, він 08.04.2005р., тобто в шестимісячний строк після смерті ОСОБА_7, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 в установленому законом порядку. Те, що він не отримав свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом, не має юридичного значення для вирішення спору, заявленого по даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано те, що апелянт має право на обовязкову долю у спадщині, не підтверджені ніякими доказами по справі. Само по собі те, що апелянт за законом має право на обовязкову долю у спадщині, не є достатньою підставою для задоволення вимог про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Доказів наявності поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини апелянт не надала ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції. Не було надано суду також доказів того, що позивачка зверталася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини разом з ОСОБА_8. Більш того, в суді апеляційної інстанції позивачка пояснила, що їй на її усне звернення нотаріус повідомив, що в матеріалах спадкової справи після смерті ОСОБА_7 такої заяви не має.

Ніяких доказів на підтвердження своїх доводів в апеляційній скарзі крім тих, яким суд в межах своєї компетенції дав належну оцінку в їх сукупності, відповідачка суду не надала.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, та не є підставою для скасування рішення суду.

Крім того, при прийнятті остаточного рішення по справі, апеляційний суд враховує і те, що згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про практику у справах про спадкування", суди відкривають провадження в справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Тому відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. І тільки при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 в установленому законом порядку, а після його смерті спадщину в установленому законом порядку прийняла його мати ОСОБА_8 ОСОБА_6, Кодимська сільська рада Первомайського району Миколаївської області не є належним відповідачем за заявленим позивачкою позовом по даній справі. Тому позовні вимоги до Кодимська сільська рада Первомайського району Миколаївської області є необґрунтованими ще й з цих підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: