У Х В А Л А

14 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомира від 3 грудня 2014 року, рішення Апеляційного суду Житомирської області від 5 лютого 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року у справі за позовом комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 3 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1 801 грн. 26 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 5 лютого 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 531 грн. 36 коп. за період з квітня 2009 року до грудня 2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 1 238 грн. 55 коп. за період з січня 2011 року до жовтня 2013 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Богунського районного суду м. Житомира від 3 грудня 2014 року, рішення Апеляційного суду Житомирської області від 5 лютого 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року й передачу справи на розгляд до відповідного суду з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме статей 11, 33, 95, 96, 118, 303 ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2013 року, 4 лютого 2014 року, 12 лютого 2014 року, 17 червня 2015 року, 1 липня 2015 року та 8 липня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що у зв'язку із застосуванням строку позовної давності, а також перериванням цього строку шляхом звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу, який в подальшому був скасований ухвалою Богунського районного суду м. Житомира, позовні вимоги про стягнення заборгованості за комунальні послуги підлягають частковому задоволенню за період з квітня 2009 року до жовтня 2013 року.

Крім того, з огляду на те, що до грудня 2010 року співвласниками квартири були ОСОБА_5 та ОСОБА_4, з них належить стягнути в солідарному порядку на користь позивача заборгованість з квітня 2009 року до грудня 2010 року в сумі 531 грн. 36 коп. У зв'язку з набуттям ОСОБА_4 права власності на дане житло, заборгованість за надані позивачем послуги протягом періоду з січня 2011 року до жовтня 2013 року в сумі 1 238 грн. 55 коп. необхідно стягнути з неї.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 вересня 2013 року, що надана заявником як приклад, позовну заяву комунального підприємства про стягнення заборгованості за оплату комунальних послуг судом безпідставно повернуто позивачеві, хоча судовий наказ про стягнення цієї заборгованості було скасовано.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2014 року та 12 лютого 2014 року, що надані заявником як приклади, на відміну від даного випадку, судами не було застосовано положення про переривання позовної давності видачею судового наказу, у порядку передбаченому законом, що спричинило передачу справ на новий розгляд до судів відповідної інстанції.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року та 1 липня 2015 року, що надані заявником як приклади, у відповідності до статті 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджував докази у справах про визнання особи недієздатною та встановлення опіки та про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, виселення та вселення відповідно.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року, що надана заявником як приклад, стаття 33 ЦПК України була застосована до правовідносин, пов'язаних із виділенням частки зі спільного майна шляхом одержання компенсації вартості частини нерухомого майна.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні і ті самі норми процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, передбачена пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 5» Житомирської міської ради до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за комунальні послуги за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Богунського районного суду м. Житомира від 3 грудня 2014 року, рішення Апеляційного суду Житомирської області від 5 лютого 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук