Справа №442/4514/15-ц
Провадження №2/442/1601/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про виключення майна з акту опису й арешту та визнання права власності на частину жилого будинку,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що ПАТ «Укрсиббанк» заявив позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором в сумі 221578,78 гривень.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 березня 2012 року позовні вимоги відповідача по справі були задоволені частково. Даним рішенням солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в користь ПАТ « Укрсиббанк» стягнуто 221578,78 гривень заборгованості за кредитним договором про надання іпотечного кредиту № НОМЕР_1 від 29 березня 2007 року

Зобов»язання за вказаним договором забезпечено договорами поруки від 29.03.2007 року укладеного з ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівського від 20 березня 2012 року визнана неподаною.

16 січня 2015 року державним виконавцем Харів М.І. відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-2196 виданого 08.04.2013 року про стягнення 221578,78 грн. заборгованості за кредитним договором.

30 червня 2015 року державним виконавцем ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_5, складений акт опису й арешту майна. Описано та накладено арешт

на ? ід.ч. житлового будинку № 58, по вул..Шеченка, в с.Старе Село Дрогобицького району, який складається з 3-х житлових кімнат, кухні та підвалу. Форма власності приватна.

Вважає, що акт опису й арешту майна є частково незаконним.

31 липня 2003 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований відділом РАГСу Дрогобицького РУЮ Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 110.

У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу 23 березня 2005 року вони придбали ? ід.ч. житлового будинку № 58, в с.Старе Село Дрогобицького району Львівської області на підставі договору купівлі-продажу ? ід.ч. житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_8 Вартість даної частини житлового будинку становила 29124 гривень.

Оскільки згідно ст.ст. 60, 61, 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки між ними не було ніякої домовленості та не був укладений шлюбний договір, то все майно набуте ними під час шлюбу належить їм в рівних частках, тобто їй, як дружині належить ? ід.ч. житлового будинку № 58, по вул..Шевченка в с.Старе Село Дрогобицького району

Львівської області.

Таким чином, в дохід держави можливо конфіскувати лише ? ід.ч. житлового будинку від ? ід.ч. житлового будинку яка належить її чоловікові ОСОБА_2 на праві приватної власності, а тому державний виконавець відділу державної виконавчої службі Дрогобицького міськрайонного управління юстиції незаконно виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 37927433 про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 Саме ці наведені вище обставини змусили її звернутися в суд, за захистом порушених прав та інтересів.

Позивач ОСОБА_1 та її захисник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просять позов задоволити.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі через недоведеність та безпідставність позовних вимог, при цьому вказуючи на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні обставини викладені в позовній заяві обставини визнав в повному обсязі та не заперечував, щодо задоволення позову.

Представник відділу державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з»явився не повідомивши причин неявки, сторони не заперечували щодо розгляду справи у відсутності державного виконавця.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного:

Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до положень ст.4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Разом з тим, позивачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження заявлених вимог, хоча обов'язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача.

В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, а його доводи лише грунтуються на припущеннях, у зв»язку з чим не заслуговують на увагу.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області про виключення майна з акту опису й арешту та визнання права власності на частину жилого будинку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ___________________ Крамар О.В.