Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2015 Справа №607/15495/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Добрянської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 24.11.2010року між сторонами було укладено в письмовій формі трудовий договір №0, згідно з умовами якого ОСОБА_3 був прийнятий на посаду продавця-консультанта з продажу непродовольчих товарів, безпосередньо пов"язану із зберіганням, продажем та реалізацією товару, в магазині-складі, що на ринку "Буковина-Авто" м.Чернівці по вул. Коломийська,15 а. При прийнятті на посаду з відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність від 24.11.2010року, згідно з умовами якого відповідач взяв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому матеріальних цінностей.

В період з 05.02.2013рокку по 06.02.2013року в магазині-складі, де здійснював трудову діяльність ОСОБА_3 було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, за результатами якої було виявлено недостачу товару на суму 250000 грн.

Аудиторським висновком спеціального призначення №1856 від 05.04.2014року АФ "Тер Аудит" встановлено, що станом на 01.01.2013року під матеріальною відповідальністю ОСОБА_2 перебувало товарно-матеріальних цінностей за закупівельними цінами на суму 273521,79грн.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати шкоду в добровільному порядку, тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 250000грн. заподіяної шкоди у зв"язку з неналежним збереженням майна, переданого під повну матеріальну відповідальність.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та позивач позов підтримали з мотивів, викладених у позовній заяві, просять задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив частково, визнавши суму шкоди, що встановлена вказаним вироком суду. Щодо решти вимог вказав, що вони є недоведеними, а посилання позивача на акт перевірки та власну розписку ОСОБА_2 де зазначено про недостачу товару на суму 250000грн. вважає безпідставними, оскільки ці документи підписано ОСОБА_2 під тиском.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір від 24.11.2010року, який зареєстрований в Тернопільському міському центрі зайнятості за №0.

Згідно наказу №1 про звільнення від 31.05.2013року, вбачається, що ОСОБА_2 звільнено з посади продавця з 31 травня 2013року згідно ст.41 п.2 КЗпП України.

Відповідно до акту №1 від 7лютого 2013року про результати інвентаризації матеріальних цінностей на складі Чернівці складено комісією у складі ОСОБА_1 та бухгалтера ОСОБА_5, продавця-консультанта ОСОБА_6 в період з 05.02. .2013 до 06.02.2013 комісія провела перевірку роботи на складі підприємства і вважає, що виявлено недостачу товару на мусу двісті п"ятдесят тисяч гривень. Акт підписано ОСОБА_2 08.02.2013року.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року по справі 607/13903/13-к ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Вироком встановлено, що на початку грудня 2010 року в обвинуваченого ОСОБА_2, що перебував на посаді продавця консультанта у магазині ФОП ОСОБА_1, що на ринку "Буковина-Авто" в м. Чернівці по вул.Коломийській, 15а, який, будучи при цьому матеріально-відповідальною особою, виник злочинний намір, направлений на привласнення грошових коштів, отриманих внаслідок реалізації товару, які були йому ввірені та які належали ФОП ОСОБА_1, реалізовуючи який він, у період з 10.12.2010 року по 05 лютого 2015 року, продавав товарно-матеріальні цінності, а грошові кошти від їх реалізації повністю не обліковував та не передавав ОСОБА_1, а привласнював, таким чином привласнивши за вищевказаний період грошові кошти ФОП ОСОБА_1 в розмірі 67435,66грн., які в подальшому витратив на власні потреби, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Згідно аудиторського висновку спеціального призначення №1856 від 05.04.2013року АФ "Тер Аудит" встановлено, що станом на 01.01.2013року під матеріальною відповідальністю ОСОБА_2 перебувало товарно-матеріальних цінностей за закупівельними цінами на суму 273521,79грн.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов"язків.

Згідно п.1,2 ч.1 ст. 134 КЗпП України у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності та не забезпечення цілості майна та інших цінностей йому для зберігання або для інших цілей, а також одержання працівником майна та інших цінностей під звіт та разовою довіреністю або за іншими разовими документами, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному обсязі у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації.

На підставі ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками( що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи,безпосередньо зв"язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджується в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерсьекого обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Відповідачем ОСОБА_2 заподіяна шкода у добровільному порядку не відшкодована.

Таким чином, з метою захисту прав позивача слід стягнути з відповідача на користь позивача 67435,66грн. як відшкодування завданої матеріальної шкоди, позов задовольнити частково.

При цьому, суд не приймає до уваги надані позивачем аудиторський висновок, акт №1 від 07.02.2013 року "Про результати інвентаризації матеріальних цінностей", розписку ОСОБА_2 від 08.02.2013 року, оскільки обставини щодо привласнення грошових коштів, заподіяння позивачем відповідачу матеріальної шкоди, її розмір, були предметом розгляду кримінальної справи №607/13903/13-к та вже встановлені вироком суду, який набрав законної сили.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 1166 Цивільного кодексу України, 130, 134, 135-1, 135-3 КЗпП України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 67435,66 грн. як відшкодування заподіяної шкоди у зв'язку з неналежним збереженням майна, переданого під повну матеріальну відповідальність.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 674,36грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дуда О.О.