Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/527/15 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов С.О.
Суддя-доповідач: Коваленко А.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_10 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат.

Позивачка зазначала, що з 15.08.1992 року по 03.02.2000 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого народився син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно рішення Красноармійського міського суду від 06.12.1999 року вона отримувала аліменти від відповідача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісяця до досягнення сином повноліття.

Після досягнення сином повноліття відповідач за усною домовленістю сплачував грошові кошти на утримання сина в розмірі приблизно 500 грн. щомісячно. Проте, згодом відповідач припинив перерахування грошової допомоги.

В 2012 році син вступив на денну форму навчання з оплатою навчання у сумі 4250 грн. за семестр. Позивач вважає, що відповідач має продовжувати сплачувати аліменти.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (прибутку) на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв'язку з тим, що він продовжує навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви і до закінчення навчання або до досягнення 23 років, а саме до 20.05.2016 року, судові витрати і додаткові витрати на утримання спільної повнолітньої дитини, сина ОСОБА_6 у розмірі фіксованої суми 12 750 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29.09.2014 року на період навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті до 30.06.2015 року і судові витрати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду, задовольнивши її позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 15.08.1992 року по 03.02.2000 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

За рішенням Красноармійського міського суду від 06.12.1999 року вона отримувала від відповідача аліменти до повноліття сина в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісяця.

У 2012 році син вступив на денну форму навчання до Харківського національного автомобільно-дорожнього університету на факультет Транспортних систем, з яким було укладено договір №4ТД/54П від 07.06.2012 року про підготовку бакалавра з оплатою навчання у розмірі 4250 грн. за семестр та перебуває на її утриманні (а.с. 9 - 11).

Після досягнення сином повноліття відповідач за усною домовленістю з позивачкою сплачував грошові кошти на утримання сина в розмірі приблизно 500 грн. щомісячно (а.с. 36-37), оскільки син продовжував навчання, однак з серпня 2014 року відповідач припинив надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач працює проходчиком на шахті «Росія» ДП «Селидіввугілля», має постійний заробіток, на його утриманні знаходиться неповнолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який навчається в 6-му класі, мати якого померла 07.04. 2011 року ( а.с. 39 - 44).

Суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази в їх сукупності та дійшов до правильного висновку, що повнолітній син відповідача, який з 01.09.2012 року навчається на курсі денної форми навчання в Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті потребує матеріальної допомоги, у відповідності зі ст. 199 СК України має право на отримання аліментів до досягнення 23 років з боку свого батька ОСОБА_4, який має постійний заробіток та з урахуванням того, що на утриманні відповідача знаходиться неповнолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, мати якого померла, задовольнив частково позовні вимоги, стягнувши на користь позивачки на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на період навчання.

Оскільки, рішенням суду першої інстанції стягнуті аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на період навчання, а за змістом ч. 1, ч. 2 ст. 199 СК України батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років та право на утримання припиняється у разі припинення навчання, колегія суддів вважає за необхідне уточнити період стягнення аліментів, визначений рішенням суду першої інстанції у цій справі.

Згідно з довідкою учбового закладу строк закінчення навчання ОСОБА_6 саме у цьому закладі планується 30.06.2015 року, а 23 роки йому виповниться лише у 2016 році (а.с.9).

Враховуючи, що навчання може бути закінчено ОСОБА_6 раніше або, навпаки, пізніше (академічна відпустка, перевід до іншого навчального закладу з іншим строком навчання) чи продовжено (продовження навчання в магістратурі), тому аліменти підлягають стягненню на період навчання, але не більше як до досягнення ОСОБА_6 23 років, тобто починаючи з 29 вересня 2014 року і не більше ніж до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Зважаючи на зазначене, рішення суду першої інстанції в цій частині на підставі ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає відповідній зміні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на оплату навчання сина.

Згідно зі ст. 201 СК України, до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Правила статті 185 Сімейного кодексу України поширюються на правовідносини щодо обов'язку батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, передбачений главою 16 Сімейного кодексу України, однак норми цієї глави не поширюють дію положень ст. 185 Сімейного кодексу України на правовідносини, які виникають між батьками з приводу їх участі в утриманні повнолітніх дочки, сина. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов'язку сплати аліментів, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Суд першої інстанції також правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Згідно із ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

За частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Враховуючи, що представництво інтересів позивачки ОСОБА_3 у суді першої інстанції здійснював ФОП ОСОБА_9 на підставі договору доручення та довіреності, стягнення з відповідача витрат на оплату такого представництва не передбачено законом.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів підлягає зміні з уточненням періоду стягнення аліментів, а в іншій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2014 року по цій справі змінити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 29 вересня 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: