Справа № 442/4326/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" липня 2015 р.

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинне будівництво, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання право власності на нежитлове приміщення літ. «А-1», загальною площею 33,7 кв.м., що знаходяться в м. Дрогобичі по вул. Грушевського 59/4 Львівської області.

Позовні вимоги мотивуючи тим, що нею, ОСОБА_1, на земельній ділянці, яка належить Дрогобицькій міській раді та перебуває в користуванні у ОСОБА_2 згідно рішення Дрогобицької міської ради № 379 від 02.12.2011 року самовільно збудовано нежитлове приміщення літ. А-1 в м. Дрогобичі по вул. Грушевського 59/4.

Описані правовідносини узагальнені Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від ЗО березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», а саме пунктом 16 постанови роз'яснено, що позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволене судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК. якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Пунктом 14 вказаної постанови визначено, що на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на само. Інші збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі. яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм І правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією (частина третя статті 375 ЦК України). Вирішуючи справи такої категорії, суд має виходити з того, що надання земельної ділянки під уже збудоване нерухоме майно чи укладення договору суперфіцію може відбутися як до пред'явлення позову до суду, так і після цього.

Частиною 2 статті 128 ЗК України встановлено порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам. Відповідно до цього порядку громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. До заяви (клопотання) додаються документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці. Враховуючи вказану норму земельна ділянка може бути передана у власність або користування позивачу тільки після представлення ним право встановлюючих документів на нежитлову будівлю яка (предметом даного спору).

Згідно статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В статті 328 ЦК України вказано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України обумовлено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності е непорушним. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Узаконення самочинного будівництва необхідне їй для реалізації права власності, зокрема з метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України є визнання права. Узаконення самочинного будівництва необхідне позивачці для реалізації права власності, зокрема з метою здійснення законного володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Позивачка в попереднє судове засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи за відсутності сторони, підтримує позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник Дрогобицької міської ради також, надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, з приводу задоволення позову покладається на думку суду, чим не заперечив проти його задоволення.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, від нього надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову.

Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що рішення у справі можливо постановити.

22.12.2014р., після здійснення будівництва, комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної Інвентаризації та експертної оцінки» було виготовлено технічний паспорт на нежитлове приміщення літ. «А-1», загальною площею 33,7 кв.м., що знаходяться в м. Дрогобичі по вул. Грушевського 59/4 Львівської області, відповідно до вищевказаного технічного паспорта загальна площа складає 33,7 кв.м.

Також, самочинне будівництво нерухомого майна здійснене позивачкою без порушень будівельних норм та правил, є таким, що не суперечить суспільним інтересам, при проведенні позивачкою самочинного будівництва не було допущено порушення будівельних норм і правил та не порушено права інших осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову, а згідно вимог п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, не підлягають доказуванню.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати право власності на нежитлове приміщення літ. «А-1», загальною площею 33,7 кв.м., що знаходяться в м. Дрогобичі по вул. Грушевського 59/4 Львівської області.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 130, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 376 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення літ. «А-1», загальною площею 33,7 кв.м., що знаходяться в м. Дрогобичі по вул. Грушевського 59/4 Львівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк.

Суддя _______________