Провадження № 2/161/3980/15
У Х В А Л А

10 вересня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря - Лукашевич І.П.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення власного боргу та боргу спадкодавця, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд із позовної заявою до ОСОБА_2. про стягнення власного боргу та боргу спадкодавця. Одночасно з поданням позовної заяви позивачподала заяву про забезпечення позову шляхом заборони продажу квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» установлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, із поданої заяви про забезпечення позову не вбачається, що квартира, продаж якої просить заборони позивач, належить відповідачу на праві власності. Будь-яких належних та допустимих доказів належності вказаної квартири на праві власності за відповідачем, суду надано не було. В той же час, подана суду копія заповіту не є беззаперечним доказом, оскільки не підтверджує державної реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_2

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209-210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення власного боргу та боргу спадкодавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.