№2/263/350/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Момот А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про визнання трудового договору розірваним,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року Маріупольська міська рада звернулась із позовом до ОСОБА_1 про визнання трудової угоди розірваною, в порядку, визначеному п.4 ст.40 КЗпП України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до розпорядження міського голови від 31.07.2014 №235ос ОСОБА_1 з 01 серпня 2014 була призначена на посаду головного спеціаліста юрисконсульта відділу правового забезпечення та договірної роботи юридичного управління міської ради з окладом 1218 грн. З вересня 2014 року ОСОБА_1 відсутня на робочому місті. З невідомих позивачу причин відповідач не зявилась на робочому місці з 01.12.2014 року по 05.12.2014 року, про що були складені акти про відсутність на роботі (№1313, № 1309/1, №1306/1, №1304/1, №1303/1, № 1286/1, № 1278/1, №1332, №1331, № 1321/1, №1314). Акти були направлені за поштовою адресою відповідача, визначеною в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

Згідно письмових пояснень позивача акти були повернуті міській раді рекомендованою кореспонденцією з позначкою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат вибув», іншого засобу звязку із відповідачем не було. Враховуючи, що Маріупольська міська рада не має можливості дотриматись вимог КЗпП України під час звільнення вона була змушена звернутись до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача заявила клопотання про закриття провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в звязку з тим, що її розгляд передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась. За інформацією Державної Прикордонної Служби України від 20.04.2015 №0.6-5615/0/15-15 громадянка ОСОБА_1 перетнула Державний кордон України через пункт пропуску Київ (Жуляни) 21.10.2014 року за направленням Київ-Валенсія, інформація про повернення в Україну відсутня.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини.

На підставі розпорядження міського голови від 31.07.2014 №235ос ОСОБА_1 з 01 серпня 2014 була призначена на посаду головного спеціаліста юрисконсульта відділу правового забезпечення та договірної роботи юридичного управління міської ради з окладом 1218 грн. на місяць в порядку переведення з Маріупольського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді міської ради, як така що пройшла стажування. Відповідно до п. 2 цього розпорядження відповідачу ураховано 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування, віднесено до 6 категорії. ОСОБА_1 прийнято Присягу посадової особи місцевого самоврядування.

Згідно із заявою відповідачка знаходилась з 03.11.2014 року по 30.11.2014 року у відпустці без збереження заробітної плати. Після закінчення терміну відпустки не стала до роботи, не виконувала посадові обовязки та не повідомила роботодавця про причини відсутності на робочому місці.

За інформацією Державної Прикордонної Служби України від 20.04.2015 №0.6-5615/0/15-15 громадянка ОСОБА_1 перетнула Державний кордон України через пункт пропуску Київ (Жуляни) 21.10.2014 за направленням Київ-Валенсія.

Про виїзд за межі України відповідач не повідомила власника у встановленому законом порядку.

Відсутність працівника на роботі без поважних причин за змістом Глави 5 Кодексу Законів про працю України є грубим порушенням трудової дисципліни і, як наслідок, тягне накладення одного з видів дисциплінарного стягнення догану або звільнення, з дотриманням правил, встановлених статтями 148151 КЗпП України.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про державну службу» дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Дисциплінарне стягнення - передбачений в нормативно-правовому акті захід примусового впливу, що застосовується органом, якому надано право приймати на роботу даного працівника відповідно до його компетенції, за вчинений дисциплінарний проступок.

За порушення трудової дисципліни у відповідності до ст.147 КЗпП України до працівника може бути застосовано тільки один із таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Порушення трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, положень; наказів та розпоряджень, якщо вони мають законний характер.

Відповідно до чинного законодавства дисциплінарна відповідальність державного службовця полягає в накладенні передбачених законом дисциплінарних стягнень за порушення ним службової дисципліни.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 розкривається зміст поняття «прогул» як відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

На підставі інформації Державної Прикордонного Служби України, актів про відсутність на робочому місці розпорядженням міського голови від 12.05.2015 року №195ос ОСОБА_1, головний спеціаліст юрисконсульт відділу правового забезпечення та договірної роботи юридичного управління Маріупольської міської ради була звільнена 01 грудня 2014 року за прогул без поважних причин, в порядку, визначеному п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Пунктом 2 розпорядження міського голови від 12.05.2015 року №195ос передбачено виплатити відповідачці компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 01.08.2014 року до 01.12.2014 року.

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунки у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Згідно журналу обліку трудових книжок Маріупольської міської ради трудова книжка була видана ОСОБА_1 на підставі заяви 26.08.2014 року, про що є відповідний запис та підпис відповідача.

Правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», «Про службу в органах місцевого самоврядування» (надалі Закон №2493-III) та іншими законами України.

На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених Законом №2493-III.

Відповідно до ст.1, ст.2, ст.3 Закону №2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом. Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються територіальною громадою; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно ч.1 ст.2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №2493-III дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 КАС України спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі при виконанні делегованих повноважень, є публічно-правовими та підлягає розгляду як справа адміністративної юрисдикції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Під публічною службою згідно з пунктом 15 частини першої статті 3 КАС України розуміється, у тому числі служба в органах місцевого самоврядування.

Порядок прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення з неї регулюється спеціальними законами, зокрема законами України «Про державну службу» тощо. Спори з цих питань відповідно до вищевикладеного відносяться до публічно-правових спорів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки її розгляд передбачений Кодексом адміністративного судочинства України, а тому приходить до висновку, що провадження у даній справі слід закрити.

Суд розяснює позивачу, що з зазначеними вимогами він має право звернутися в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, керуючись ст.205 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про визнання трудового договору розірваним.

Розяснити Маріупольській міській раді право на звернення з заявленими позовними вимогами в порядку передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.О. Ковтуненко