У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Василевича В.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитною лінією

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитною лінією згідно договору №004-17515-040512 від 4 травня 2012 року на загальну суму 9571,72 грн., яка складається з: тіла кредиту в сумі 2407,91 грн.; простроченого тіла кредиту в сумі 3653,80 грн.; заборгованості за комісіями в сумі 3510,01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк" судові витрати по справі в розмірі 243,6 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Покликається на безпідставність стягнення судом з неї заборгованості по комісіям, оскільки ні умовами Договору №004-17515-040512 від 4.05.2012 року, ні Тарифами на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет "ОСОБА_2 картка №1"не передбачено сплату комісій.

Також, зазначає, що у доданому до позовної заяви розрахунку сума заборгованості по комісіях становить 3398,04 грн., тоді як судом стягнуто з неї 3510,01 грн.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в позові ПАТ "Дельта Банк" до неї про стягнення заборгованості за кредитною лінією відмовити.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із того, що згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, а оскільки відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, це є підставою для стягнення грошових коштів за цим договором.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених судом доказах та відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.ст. 526, 599ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 4 травня 2012 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_1 було укладено договір №004-17515-340512, відповідно до умов якого банк надає клієнту кредит шляхом відкриття клієнту відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30000 грн. та на день укладення цього договору встановлює ліміт кредитної лінії в сумі 7100,00 грн.

Відповідно до п. 2.3. договору клієнт сплачує банку проценти за користування кредитною лінією та/або овердрафтом за ставками, які зазначені в тарифах.

Згідно п. 2.4. договору проценти за користування кредитною ліні та/або овердрафтом нараховуються банком у валюті рахунку щоденно на суму використаних коштів станом на кінець кожного дня виходячи з кількості днів в періоді нарахування (факт/факт). При нарахуванні процентів враховується день виникнення та не враховується день повернення заборгованості за кредитною лінією та/або овердрафтом по рахунку.

Відповідно до п.3.6. договору, клієнт картки зобов'язаний щомісяця в визначені правилами здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у тарифах. Обов'язковим складовим ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт, прострочена заборгованість попередніх періодів. В залежності від умов тарифів до складу ОМП можуть включатись інші платежі.

Факт отримання кредиту та використання кредитної картки відповідачкою не оспорюється.

Вбачається, що з січня 2013 року позичальник щомісячно борг не погашала, всього нею в рахунок погашення кредиту здійснено 4 платежі на загальну суму 2434,34 грн., останній здійснено в грудні 2012 року.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором станом на 27 червня 2013 року утворилась заборгованість в розмірі 9571,72 грн., яка складається з: тіла кредиту в сумі 2407,91 грн., простроченого тіла кредиту в сумі 3653,80 грн. та заборгованості за комісіями в сумі 3510,01 грн.

Доводи відповідачки про те, що умовами договору не передбачено сплату комісій не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Комісія є платою, що стягується банком з клієнта за обслуговування рахунку або за виконання певних банківських операцій за дорученням клієнта. Комісійна винагорода є одним із видів непроцентних доходів банків. Розмір і порядок стягнення комісійної винагороди банки встановлюють самостійно з урахуванням чинного законодавства на основі тарифів, затверджених рішенням правління банку, та відповідно до укладених з клієнтами договорів.

Згідно п. 3.3. договору клієнт зобов'язаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються Банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування Рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені Правилами та Тарифами.

Відповідно до п. 1.6.2 додатку до договору "Тарифи", який підписаний держателем картки ОСОБА_1 до складу обов'язкового мінімального платежу (ОМП) включена плата за обслуговування кредитного залишку в розмірі 4,65% від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування, що сплачується щомісячно, в останній робочий день поточного місяця.

Вказана плата за своєю суттю є комісією за надання банківських послуг з кредитування.

Крім того п.п. 2.2 та 2.6 Тарифів передбачено сплату 3%+15 грн. за видачу готівки з карткового рахунку та переказ коштів.

Таким чином, оскільки в умовах кредитного договору, якого відповідачка не оспорювала, сторони передбачили плату за обслуговування кредитного ліміту, вимога банку про стягнення комісії є обґрунтованою та підставною.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо невідповідності, стягнутої судом, суми заборгованості по комісіях її розміру, зазначеному позивачем в розрахунку, оскільки згідно вказаного розрахунку станом на 27.06.2014 року прострочена заборгованість по комісії становила 3398,04 грн. та поточна її нарахована сума -111, 97 грн., що разом становить 3510,01 грн., які і було стягнуто судом.

За наведеного, рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_3

ОСОБА_4