Справа № 372/2694/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Радченко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до НАСК «Оранта» про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій зазначає, що 15.01.2014 року з вини ОСОБА_2 сталося ДТП, внаслідок чого пошкоджено належний позивачеві автомобіль і заподіяно матеріальну шкоду. Позивач просив стягнути із ПАТ «СК «Провідна» страхове відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 13 274 грн. 78 коп., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 4 708 грн. 96 коп., сума індексу інфляції в розмірі 13 236 грн. 02 коп., три відсотки річних в розмірі 398 грн. 24 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, посилаючись на заподіяння позивачеві шкоди внаслідок ДТП, просив стягнути в судовому порядку безпричинно несплачене страхове відшкодування, оскільки відповідач визначив розмір шкоди, однак не провів виплату страхового відшкодування, також пояснив, що оплата страхового відшкодування була проведена на рахунок в банку, однак він не вважає розрахунок проведеним через несвоєчасність та незадоволення його вимог щодо додаткових платежів.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечив, посилаючись на те, що виплата страхового відшкодування була проведена.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

15.01.2014 року в м.Обухів Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачеві автомобіль "NIVA SHEVROLET", державний реєстраційний знак НОМЕР_1, постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 22.01.2014 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні вказаної ДТП та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою судді, довідкою ДАІ та іншими матеріалами справи.

Власником автомобіля " NIVA SHEVROLET", державний реєстраційний знак НОМЕР_1, є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в період вчинення ДТП відповідальність ОСОБА_2 була застрахована відповідачем НАСК «Оранта».

Відповідно до полісу, укладений договір страхування належить до першого типу тобто, згідно із п. 1 ст. 15 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 р., застрахованою є відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах.

Матеріальний збиток, завданий позивачеві в результаті пошкодження автомобіля при ДТП, складає 13 274 грн. 78 коп., що підтверджується матеріалами переписки сторін.

Позивач звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 13 274 грн. 78 коп., однак виплата такого страхового відшкодування здійснена лише 27 липня 2015 року, що підтверджується заявою про виплату страхового відшкодування, розрахунком суми матеріального збитку, перепискою сторін, платіжним дорученням, довідкою банку та іншими матеріалами справи.

Доводи відповідача про відмову отримати належні йому кошти в банку суд не приймає до уваги, оскільки це не спростовує факту проведення відповідної виплати відповідачем.

За таких обставин, фактичних підстав для стягнення суми страхового відшкодування в судовому порядку немає, оскільки це призведе до подвійного стягнення за відсутності достатніх правових підстав, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року визначено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу страхувальника зобовязаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобовязання.

Оскільки грошові зобовязання по виплаті страхового відшкодування не були виконані у передбачений законодавством строк, фактично були виконані лише після предявлення цього позову, на відповідача слід покласти в судовому порядку обовязок сплати на користь позивача інфляційних нарахувань в розмірі 13 236 грн. 02 коп., а також трьох відсотків річних в розмірі 398 грн. 24 коп.

При цьому правових підстав для стягнення із страхової компанії пені суд не вбачає, тому в цій частині, позов не ґрунтується на законі.

Частиною 1 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під час судового розгляду позивач не довів обставини заподіяння йому моральної шкоди протиправними діями відповідача, не конкретизував в чому саме полягала така шкода, якими діями заподіяна, в чому виразилась, чим обґрунтовується розмір шкоди у грошовому виразі, тому суд вважає позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оскільки відповідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК України позивачем свої вимоги доведено належними і допустимими доказами лише частково, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Судові витрати слід покласти на відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57-61, 88, 209, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 526, 625, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 9, 16 Закону України «Про страхування», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_1 інфляційні нарахування в розмірі 13 236 грн. 02 коп., три відсотки річних в розмірі 398 грн. 24 коп., судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 13 877 грн. 86 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В.Кравченко