№2/639/1013/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,

за участю секретаря - Тущенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

3.11.2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 44057 грн6. 20 коп..

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» були задоволені.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.02.2015 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 грудня 2014 року , ухвалене по зазначеному вище позову скасовано та призначено у загальному порядку.

1.07.2015 року позивач надав уточнений позов та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по відсоткам за договором б/н від 27.02.2006 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28.10.2011 по 28.10.2014 року у розмірі 20567, 13 грн..

У обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.02.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк на Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк, про що зазначено у п. 1.1 статуту ПАТ КБ Приватбанк 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив свою згоду проте, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом з запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає між банком відповідачем кредитний договір. Отже, при укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, який визначає, що договір приєднання є договір , умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну картку зі строком дії до 03/13, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 9000 грн. , в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені у Заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки. Згідно з умовами Кредитного договору б/№ від 27.02.2006 року Позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами /щомісячними платежами/ в розмірі та строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом , а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту , він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 3% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України кредитний договір є двостороннім та оплатним, де оплатою за користування кредиту є сплата відсотків.

Отже основними вимогами банку за кредитним договором до боржника ОСОБА_1 є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування , і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів , враховуючи що важливою ознакою кредитної операції є те, що вона надається за рахунок залучених грошових коштів.

Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі , однак позичальник в порушення вимог ст. ст. 525,530,629,1054 ЦК України взяті на себе зобовязання за договором належним чином до сьогодні не виконав, у звязку з чим, розмір простроченої заборгованості ОСОБА_1 по кредиту перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до детального розрахунку станом на 28.10.2014 року складає 8866,04 грн.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів , позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. = +5% від суми позову.

Згідно умов п.п.5.5.1, 5.5.2 Кредитного договору , при непогашені кредиту в термін, встановлений п.п. 5.2,5.3,5.4 Договору , заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п.5.5.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості . Розрахунок відсотків за користування кредитом здійснюється з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати відсотків, а також за період , що починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.. Нарахування відсотків здійснюється на дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з фактичної кількості днів у році.

Отже, датою 03/13 /останній день строку дії картки/ визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті ат простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобовязань за Кредитним договором б/№ від 27.02.2006 року та припиненням зобовязань в цілому.

Так, отримані позичальником кредиті кошти до теперішнього часу Банку не повернуті , тим самим, враховуючи, що Кредитний договір б/3 від 27.022.2006 року , не є розірваним, чи припиненим згідно до правових підстав визначених ст. ст. 599,651,654 ЦК України , відповідно до п. 4.8 Кредитного договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки умовами Кредитного договору вставлені окремі самостійні зобовязання , які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку , то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання Боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже , аналізуючи умови Кредитного договору визначені сторонами та зміст зазначених правових обґрунтувань, слід дійти висновку про те , що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за Кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобовязання сплатити відсотки за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим , позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

У судове засідання представник ПриватБанку , не з`явилась, надала до суду заяву, в якій уточнений позов підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності .У судовому засіданні, яке відбулося 21.07.2015 року надала пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, проти позову заперечував , просив застосувати строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Судовим розглядом встановлено, що 27.02.2006 року між сторонами укладено кредитний договір /який складається з заяви позичальника , умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою/, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 9 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за користування кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Крім того , відповідно до пункту 6.4 умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди зі змінами правил чи тарифів обовязок клієнта предявити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові №6-14цс14 від 19.03.2014 року, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

З матеріалів цивільної справи вбачається , що позивач не надав докази про строк дії картки, не довів, що відповідачу було видано нову картку та продовження дії договору.

У постановах від 24 .09.2014 року /справа №6-103цс14/ та від 12.11.2014 року /справа №6-167цс14/ Верховний суд України зазначив проте, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладення договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а суди не звернули увагу що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки.

Відповідно до п.5.3 Правил користування платіжною картою, строк і порядок погашення по кредиту по платіжних картах зі встановленим мінімально необхідним платежем наведений у Пам'ятці клієнта, яка є невід'ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості по кредиту.

Пунктом 5.4 Правил визначено, що строк погашення по кредиту по платіжних картках без встановленого мінімального обов'язкового платежу відбувається в наступному порядку: строк погашення відсотків - щомісячно за попередній період, строк погашення кредиту - у повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України).

Таким чином, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів щодо строку дії платіжної картки, виданої відповідачу 27.02.2006 року, а також з урахуванням визнаних відповідачем обставин, що останній платіж в розмірі 500 грн. в рахунок погашення кредиту він здійснив 06.03.2008 року , що підтверджується банківською квитанцією №80603927 від 05.03.2008 р. , суд вважає за необхідне визначити строк погашення кредиту, виходячи із суми щомісячного платежу, тобто застосування п. 5.3 Правил користування платіжною картою, які є невід'ємною частиною договору про надання банківських послуг відповідачу .

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові №6-24цс14 від 16.04.2014 року, позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу. Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, у позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право вимагати повернення кредиту у повному обсязі - 06.03.2008 року, проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 31.10. 2014 року, тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, який закінчився 06.03.2008 року.

Отже, у зв'язку зі зверненням позивача до суду після спливу трирічного строку позовної давності, правових підстав для стягнення з відповідача процентів, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Ураховуючи, що позивач не довів строк дії платіжної картки, видачу нової платіжної картки, переукладення договору на новий строк та не надав належні і допустимі докази, що підтверджується матеріалами справи, маються підстави для відмови у задоволені позову з вказаних вище підстав.

Керуючись ст. ст. 3,4, 8,10,15,209,212-215,218,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В. Іванова

.