Провадження № 2/127/224/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі судді Венгрин О.О.,

при секретарі Кабалик Т.П.,

за участі позивача ОСОБА_1, його представника - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки, визнання спільною сумісною власністю подружжя домоволодіння, на яке відсутні правовстановлюючі документи,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки, визнання спільною сумісною власністю подружжя домоволодіння, на яке відсутні правоустановлюючі документи, який мотивовано тим, що 01.07.2000 р. з відповідачем зареєстровано шлюб, від якого є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 12.11.2002 р. шлюб розірвано. Але з грудня 2005 р. вони з відповідачем почали знову проживати разом однією сім'єю у квартирі по АДРЕСА_1, яка належала матері відповідача. Квартира була у занедбаному стані і потребувала ремонту. Він мав власні заощадження, з 2003 р. працював в ТОВ «Альпарі» водієм і мав достатньо великий заробіток. За власні кошти зробив у квартирі вартісний ремонт: зробив автономне опалення, замінив вікна на металопластикові з балконом, зробив натяжні стелі в кімнатах, обклав плиткою кухню, замінив усі меблі і побутову техніку, замінив вхідні двері. В квартирі прожили з відповідачем як подружжя до березня 2013 р., вели спільне господарство, були пов»язані спільним побутом, мали взаємні права та обов»язки. З листопада 2012 р. він зайнявся пошуками будинку, про який мріяли з відповідачем. Через знайомих дізнався, що продається земельна ділянка з житловим будинком, який не введено в експлуатацію, по АДРЕСА_2. Тому було вирішено оформити придбання земельної ділянки, а потім будинок вводити в експлуатацію. 27.12.2012 р. між ОСОБА_6, від імені якої діяв ОСОБА_7, та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0481 га, що по АДРЕСА_2, вартістю 60000,00 грн. Покупець 1000,00 грн. заплатила одразу, а решту 59000 грн. зобов'язалась сплатити до 15.03.2013 р. Решту коштів в розмірі 84000,00 дол. США вони з відповідачем віддавали частинами. Після повного розрахунку вони з відповідачем, яка на той час була вагітна, і з дитиною переїхали проживати у спірний будинок. Ще до переїзду в будинок 12.02.2013 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб.

В період спільного проживання за спільні кошти 09.03.2006 р. у батька відповідача було придбано автомобіль Мерседес 230, 1986 р.в. за 6500,00 дол. США, який 02.04.2010 р. продано за довіреністю ОСОБА_8 за 6000,00 дол. США. 09.07.2008 р. сторони придбали автомобіль HONDA ACCORD 2.0І, 1994 р.в. за 7000,00 дол. США. Кошти від реалізації двох автомобілів були використані для придбання автомобіля HONDA ACCORD, 2004 р.в. за 14500,00 дол. США., який через рік обміняли на автомобіль VOLKSWAGEN CADDY, 2006 р.в. В березні 2013 р. сторони продали автомобіль VOLKSWAGEN CADDY за 12500,00 дол. США, а виручені кошти були витрачені на придбання земельної ділянки з будинком. В квітні 2014 р. відповідач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було задоволено. 08.07.2014 р. він дізнався що існує інша цивільна справа про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. (а.с. 3-8)

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, його представник - адвокат ОСОБА_2 позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, просять його задоволити. Додатково пояснили, що відповідач не займалась підприємницькою діяльністю. Вона працювала у суб»єкта господарської діяльності, тому довідка з Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 31.07.2014 р. про доходи відповідача ОСОБА_3 не є достовірною.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 позов не визнав, суду пояснив, що позивач ще змолоду перебував у підприємницьких зв'язках з батьком відповідача, який з 90-х років купує автомобілі в Німеччині та перепродає. Сторони зареєстрували шлюб, який в 2002 р. було розірвано через психологічну несумісність. Після розірвання шлюбу позивач продовжував відносини з батьком відповідача у «автомобільному бізнесі». Автомобілі, що придбавались, реєструвались на родичів відповідача і на позивача. Посилання позивача на те, що вони з відповідачем разом придбали та продавали автомобілі, що виручені кошти було витрачено на придбання земельної ділянки з будинком - неправда. Після розірвання шлюбу позивач часто приходив до помешкання відповідача щоб спілкуватись з сином. Між сторонами періодично були інтимні стосунки. В січні 2013 р. позивач запропонував відповідачу одружитись, оскільки відповідач завагітніла. В лютому 2013 р. сторони вдруге одружились і в вересні 2013 р. сімейні відносини знову було припинено. Земельну ділянку з будинком по АДРЕСА_2 відповідач придбала за власні кошти, які отримала від зайняття підприємницькою діяльністю. Згідно довідки Вінницької ОДПІ дохід відповідача з 01.09.2007 р. по 01.07.2013 р. складає 1335837,00 грн., що еквівалентно понад 200000,00 дол. США. Відповідач мала змогу самостійно придбати будинок. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.09.2014 р. встановлено, що дохід позивача за два місяці складає 3176,00 грн. Відповідач заперечує сімейні відносини між сторонами, що підтверджується рішеннями судів. Надав письмові заперечення, письмові пояснення (а.с. 50-53), просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 в одному із судових засідань, в якому була присутня, позов не визнала, суду пояснила, що після першого розірвання шлюбу відповідач приходив до дитини, у них періодично були інтимні стосунки, але разом - однією сім»єю вони не жили. Позивач постійно жив у своїх батьків. Вона завагітніла, з позивачем повторно зареєстрували шлюб, але сімейне життя так і не склалось. Повторно розійшлись у вересні 2013 р. Земельну ділянку і будинок вона придбала за власні кошти, отримані від підприємницької діяльності, про яку позивач навіть не знає, що свідчить про те, що спільно без реєстрації шлюбу вони не проживали.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків позивача: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 01.07.2000 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 12.11.2002 р. шлюб розірвано. (а.с. 11)

12.02.2013 р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.10.2014 р. шлюб розірвано. (а.с. 15, 49)

Від шлюбів сторін є двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13, 14)

Згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2012 р. ОСОБА_7, який діє від імені ОСОБА_6, передав у власність, а відповідач ОСОБА_3 прийняла у власність земельну ділянку, площею 0,0481 га, кадастровий номер :03:043:0317, що по АДРЕСА_2. Продаж земельної ділянки проводиться за згодою сторін за 60000,00 грн., з яких 1000,00 грн. представник продавця отримав від покупця до моменту підписання цього договору, а решту 59000,00 грн. покупець зобов'язується сплатити продавцю до 15.03.2013 р. Договір посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_19, зареєстровано в реєстрі за №3315. (а.с. 16-18)

На земельній ділянці розташований будинок, правовстановлюючі документи на який відсутні. Технічний паспорт будинку - на а.с. 214-215, план будинку, експлікація площ - на а.с. 220-221, 222 (оригінали знаходяться в інвентаризаційній справі №24252). Будинку присвоєна адреса: АДРЕСА_2. (а.с. 218)

Згідно довідки Вінницької ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій області від 31.07.2014 р. №9330/17-415 СГД ОСОБА_3 рахується на податковому обліку у Вінницькій ОДПІ з 18.07.2007 р. У період з 01.09.2007 р. по 01.07.2013 р. СГД ОСОБА_3 здійснювала підприємницьку діяльність на умовах сплати єдиного податку. Відповідно до поданих звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку за 2007 р. №224684 від 03.01.2008 р. обсяг виручки за звітний період складає - 70966,00 грн., за 2008 р. №240987 від 02.01.2009 р. - 121455,00 грн., за 2009 р. №284896 від 15.01.2010 р. - 147486,15 грн., за 2010 р. №279049 від 04.01.2011 р. - 253783,52 грн., за 2011 р. №271956 від 04.01.2012 - 269726,38 грн., за 2012 р. №125677 від 30.01.2013 р. - 472421,14 грн. З 01.07.2013 р. СГД ОСОБА_3 перебувала на загальній системі оподаткування, за 2013 р. підприємець доходів не отримувала. (а.с. 54)

Свідки позивача ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_17 пояснили суду, що з кінця 2005 р. ОСОБА_1 проживав однією сім»єю з ОСОБА_3 Усі свідки - знайомі, товариші позивача, пояснювали про періодичні зустрічі зі сторонами, пояснити, з чого вони роблять висновок, що сторони проживали як чоловік і жінка однією сім»єю не змогли.

Свідок ОСОБА_16 (мати позивача) суду також чітко зазначила, що син проживав з ОСОБА_3 з грудня 2005 р. як чоловік і жінка (свідчення свідка на користь позивача). Зате дати відповідь на запитання, коли її син офіційно зареєстрував повторний шлюб з відповідачем, не змогла. Крім того, свідок пояснила, що для придбання спірного будинку і земельної ділянки син використав кошти, які дала йому вона - 10000,00 дол. США, а також кошти від реалізації двох гаражів (її та сина). Письмових доказів з цього приводу у свідка не було.

Згідно витягу з паспорта громадянина України ОСОБА_1 останній з 19.05.1998 р. зареєстрований АДРЕСА_3 (у помешканні своїх батьків, як пояснив позивач в судовому засіданні).

Сторона відповідача заперечує влаштування пластикових вікон позивачем в квартирі матері відповідача по АДРЕСА_1. На а.с. 58-63 - договір, технічне завдання, паспорт виробів з ПВХ-профілю, з яких вбачається, що метало-пластикові вікна було виготовлено попереднім власником квартири (до придбання квартири матір»ю відповідача).

Усі документи щодо обладнання квартири по АДРЕСА_1 індивідуальним опаленням оформлені на ім»я матері відповідача ОСОБА_20 (а.с. 64-88) Доказів того, що позивач займався питанням індивідуального опалення (наприклад довіреності від власника квартири ) суду не надано.

З позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 стягувались аліменти на утримання сина ОСОБА_5 за рішенням Замостянського райсуду м. Вінниці від 23.07.2001 р. (копія виконавчого листа - на а.с. 122). Виклик-вимога держвиконавця Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ направлялась боржнику ОСОБА_1 25.04.2008 р. на адресу: АДРЕСА_3 (а.с. 126)

Фотознімки, надані позивачем, що на а.с. 167-202, не мають дат зйомки, але з зображень на них вбачається, що вони зроблені поза межами спірного періоду, вже після народження другої дитини сторін - ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_2 р., в період повторного шлюбу сторін.

Згідно ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 3 ч. 2 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 74 ч. 1, 2 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Таким чином, законодавством передбачено можливість набуття права спільної власності на майно осіб, які не перебувають у шлюбі, в разі коли вони проживають однією сім'єю, між ними склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Виходячи з зазначених норм, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази спільного проживання, спільного побуту, взаємних прав та обов'язків.

Доказів, які б свідчили про спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов"язки сторін в період з грудня 2005 р. по лютий 2013 р. стороною позивача не надано. Показання свідків позивача суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються описаними письмовими доказами. Також позивачем не надано доказів того, що ним були вкладені кошти у придбання спірного нерухомого майна: жодного доказу про розмір доходів позивача, про джерела доходів (банківські рахунки, договори купівлі-продажу гаражів тощо ) суду не надано.

В зв"язку з викладеним суд не вбачає підстав для встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу з грудня 2005 р. по лютий 2013 р., тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно ст. 57 ч. 1 п. 1 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Оскільки земельна ділянка, площею 0,0481 га, кадастровий номер :03:043:0317, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 набута відповідачем ОСОБА_3 до шлюбу з ОСОБА_1, зазначена земельна ділянка є особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_3, тому поділу між сторонами, як колишнім подружжям, не підлягає. Для визнання спільною сумісною власністю подружжя - сторін будинку з господарськими будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_2, на які відсутні правовстановлюючі документи, також підстав не вбачається відповідно до викладених обставин.

Отже, позов про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки, визнання спільною сумісною власністю подружжя домоволодіння, на яке відсутні правовстановлюючі документи також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 21, 74, 57 СК України,

постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в період з грудня 2005 р. по лютий 2013 р., визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки, що по АДРЕСА_2, визнання спільною сумісною власністю подружжя будинок з господарськими будівлями і спорудами, що по АДРЕСА_2, на які відсутні правовстановлюючі документи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області до апеляційного суду Вінницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Венгрин