Справа № 368/307/15 Головуючий у І інстанції Іванюта Т. Є.
Провадження № 22-ц/780/3092/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С., Касьяненко Л.І.,

при секретарі - Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 19 лютого 2015 року у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (далі ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М») звернулося до суду із вказаною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного банку «ОСОБА_3 Розвитку» заборгованість за кредитним договором №27/10-869А від 15 серпня 2007 року у розмірі 371 7123 грн. 67 коп., судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

20 листопада 2013 року між Акціонерним банком «ОСОБА_3 Розвитку», ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та Національним банком України було укладено договір про передавання в управління непроданих активів, згідно з умовами якого Акціонерним банком «ОСОБА_3 Розвитку» передав ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» в управління непродані активи.

13 січня 2014 року ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» звернулося до Кагарлицького районного суду Київської області із заявою про видачу виконавчого листа та копію вказаного вище рішення суду від 22 квітня 20013 року, які отримало 28 серпня 2014 року.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року змінено сторону стягувача у справі за позовом Акціонерного банку «ОСОБА_3 Розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з Акціонерного банку «ОСОБА_3 Розвитку» на ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М».

14 січня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_4 було винесено три постанови, якими відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання трьох виконавчих листів за №2-51/12, виданих 28 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Акціонерного банку «ОСОБА_3 регіонального розвитку» заборгованості за кредитним договором у розмірі 371 723 грн. 67 коп., судового збору у розмірі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., на підставі п.8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчих документах зазначена не повна адреса місця проживання боржника, відсутня назва вулиці та номер будинку, в якому проживає боржник.

ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» вважає дані постанови незаконними, а тому просило визнати неправомірними дії головного державного виконавця ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_4 щодо ухвалення постанов про відмову в прийнятті до провадження виконавчих документів та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-51/12, виданих 28 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Акціонерного банку «ОСОБА_3 регіонального розвитку» заборгованості за кредитним договором в розмірі 371 723 грн. 67 коп., судового збору у сумі 1 700 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. та зобов'язати головного державного виконавця ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_4 прийняти до виконання вказані виконавчі документи від 28 квітня 2014 року.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 19 лютого 2015 року у задоволенні скарги ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчі листи №2-51/12 від 28 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Акціонерного банку «ОСОБА_3 регіонального розвитку» заборгованості за кредитним договором в розмірі 371 723 грн. 67 коп., судового збору у сумі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн., не містять назви вулиці та номеру будинку, в якому проживає боржник, а тому оскаржувані постанови про відмову в прийнятті до провадження виконавчих документів та у відкритті виконавчого провадження відповідають вимогам ст.ст.18, 26 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, суд зазначив, що ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» не подавало заяву про витребування державним виконавцем інформації щодо встановлення місця проживання боржника. За таких обставин, суд дійшов висновку, що ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції обгрунтовано відмовив у відкритті виконавчого провадження.

Однак до таких висновків суд дійшов передчасно, у звязку з неповним з`ясуванням всіх обставин, які мають суттєве значення для вирішення даного питання.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 22 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного банку «ОСОБА_3 Розвитку» заборгованість за кредитним договором №27/10-869А від 15 серпня 2007 року у розмірі 371 7123 грн. 67 коп., судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Дане рішення набрало законної сили 07 травня 2013 року.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 листопада 2013 року між Акціонерним банком «ОСОБА_3 Розвитку», ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та Національним банком України, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 28 серпня 2001 року №369 «Про затвердження положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства» та п.3 постанови Правління Національного банку України від 17 серпня 2012 року №346, було укладено договір про передавання в управління непроданих активів, згідно з умовами якого Акціонерний банк «ОСОБА_3 Розвитку» передав в управління ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» наявні балансові активи.

Встановлено, що за зявою ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» Кагарлицьким районним судом Київської області було видано три виконавчих листи №2-51/12 від 28 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Акціонерного банку «ОСОБА_3 регіонального розвитку» заборгованості за кредитним договором у розмірі 371 723 грн. 67 коп., судового збору у розмірі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи коштів у розмір 120 грн. (а.с. 84-86), які ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» отримало 06 червня 2014 року.

По справі встановлено, що ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 07 жовтня 2014 року задоволено заяву ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та змінено сторону стягувача у справі за позовом Акціонерного банку «ОСОБА_3 Розвитку» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з Акціонерного банку «ОСОБА_3 Розвитку» на ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (а.с. 6-8).

28 серпня 2014 року ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» направило вказані вище виконавчі листи до ВДВС Кагарлицького РУЮ на примусове виконання.

Постановою ВДВС Кагарлицького РУЮ від 17 жовтня 2014 року заявнику відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що у виконавчому документі вказана не повна адреса місця проживання боржника, а саме, не зазначено вулиці та номеру будинку.

По справі встановлено, що 11 грудня 2014 року ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» повторно направило вказані вище виконавчі листи до ВДВС Кагарлицького РУЮ на примусове виконання (а.с.9-10).

14 січня 2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції ОСОБА_4 було винесено три постанови, якими відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання трьох виконавчих листів за №2-51/12, виданих судом 28 квітня 2014 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь Акціонерного банку «ОСОБА_3 регіонального розвитку» заборгованості за кредитним договором у розмірі 371 723 грн. 67 коп., судового збору у розмірі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., на підставі п.8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки у виконавчих документах зазначена не повна адреса місця проживання боржника, відсутня назва вулиці та номер будинку, в якому проживає боржник (а.с.11-13).

Як вбачається з ксерокопії паспорта ОСОБА_5, його місцем проживання є с. Бурти Кагарлицького району Київської області (а.с. 36).

Назву вулиці та номер будинку, в якому проживає ОСОБА_5, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини другої статті 32 Конституції України й частини першої статті 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі місце проживання чи перебування боржника (фізичної особи), а п.6 ч.1 ст. 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст.18 цього Закону державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції не перевірив чи мав можливість стягувач отримати конфіденційні дані відносно особи боржника, наявність такої можливості в державного виконавця, а також чи є обовязковим подання стягувачем заяви державному виконавцю про витребування такої інформації.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що відсутність у виконавчих листах даних про повну адресу боржника ОСОБА_5 є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження, слід вважати передчасним.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув скаргу з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Відповідно до вимог ч.3 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню на підставі ст.312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» задовольнити частково.

УхвалуКагарлицького районного суду Київської області від 19 лютого 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді