АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 661/175268/14-ц Головуючий в І інстанції Матвєєва Н.В.
Провадження №22ц/791/1554/2015 Доповідач - Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 30 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Благовещенській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року позивачі звернулася до суду з позовом зазначаючи, що вони є власниками земельної ділянки площею 0,1350 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Суміжними сусідами з однієї сторони є ОСОБА_3, яка в 2012 самовільно змінила межу суміжного землекористування між їх земельними ділянками і перенесла спільну огорожу сітку рабицю та опірні стовпчики в сторону їх земельної ділянки чим створила їм перешкоду в користуванні земельною ділянкою. Посилаючись на наведене, з уточненнями, остаточно просили зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, належною їм на праві власності шляхом переносу огорожі (сітки-рабиці) довжиною 38, 46 м. від кута суміжної земельної ділянки ОСОБА_4 на відстань 0,75 м. та прибирання 19 шт. опорних стовпиків та перенесення їх на межу між спірними ділянками станом до 28.12.2012 року. Стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 витрати на лікування в сумі 341,65 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., судовий збір в сумі 243,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не надано належних доказів на підтвердження факту наявності порушення меж земельної ділянки позивачів зі сторони земельної ділянки відповідачки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачам на праві власності належить по 1/2 частині житлового будинку НОМЕР_1 з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1350 кв.м. (а.с.2-3). Відповідно до акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, виданого 30.06.2006 року власником земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 площею 0,1350 га є ОСОБА_5 (а.с.9). З плану меж земельної ділянки, що є додатком до Державного акту на право власності на землю слідує, що вказана земельна ділянка межує з земельною ділянкою, яка належить до земель Дніпрянської селищної ради. З генерального плану з будівлями по АДРЕСА_2 вбачається, що користувачем земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка межує з земельною ділянкою позивачів є ОСОБА_3 (а.с.11). З витягу з протоколу № 24 засідання робочої групи по розгляду суперечок щодо суміжного землекористування громадян Дніпровської селищної ради від 30.12.2013 року, вбачається, що під час розгляду заяв ОСОБА_1 на підставі повторної геодезичної зйомки виявлено порушення: перенесення паркану зі сторони земельної ділянки ОСОБА_3, на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_3 вказано перенести свій паркан на межі із земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 терміном до 28.12.2012 року (а.с.12). З кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_1, виготовленого ФОП ОСОБА_7 вбачається, що на даний час площа земельної ділянки позивачів становить 0,1342 га (а.с.10). На межі земельної ділянки зі сторони земельної ділянки ОСОБА_3 спеціалістом ОСОБА_7 зазначено про відхилення в точках повороту 32,03 по факту 36,34, 4,90 по факту 0,75. З плану земельної ділянки ОСОБА_3, виготовленої 18.12.2014 року Каховською філією ТОВ «Альянс» вбачається, що площа земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні відповідачки складає 0,0706 га (а.с.41), в генеральному плані з побудовами по АДРЕСА_2 зазначено площу земельної ділянки 695 кв.м (а.с.11).

З технічної документації по складанню державного акта на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1350 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_8, ОСОБА_5 АДРЕСА_1, вбачається, що в акті узгодження зовнішніх меж землекористування, який є складовою технічної документації, межі земельної ділянки зі сторони АДРЕСА_2 не узгоджувалися, підписи ОСОБА_3 та представника Дніпрянської селищної ради відсутні (а.с.105-122).

Згідно з ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації, яка відповідно до ст. 193 ЗК України містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово замовлялися геодезичні зйомки земельної ділянки, що виготовлялися спеціалістом землевпорядником, на яких площа земельної ділянки позивачів становила 0,1342 га, що менша площі, вказаної в правовстановлюючому документі на земельну ділянку 0,1350 га. Проте відповідачкою теж виготовлена кадастрова зйомка земельної ділянки спеціалістом землевпорядником, яким не встановлено зменшення розміру земельної ділянки ОСОБА_3 зі сторони виявлення порушення меж земельної ділянки, на яке вказують позивачі.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10.06.2015 року в справі було призначено судову земельну експертизу (а.с.183).

Згідно висновку експерта №51 від 23.07.2015 року, на день огляду, фактична площа земельної ділянки АДРЕСА_1, належної позивачам, не відповідає площі земельної ділянки, вказаній в державному акті на право власності на земельну ділянку від 30.06.2006 року, і складає 1352 м.кв., що на 2м.кв. більше (а.с.11 зв.). При цьому для відновлення площі земельної ділянки позивачів, яка є фактично більшою ніж та, що зазначена в державному акті, необхідно пересунути огорожу в бік земельної ділянки позивачів (а.с.199).

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, оскільки позивачами в порушення вимог ст.60 ЦПК України не надано доказів порушення меж належної їм земельної ділянки з боку відповідачки.

Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної, матеріальної шкоди та судових витрат є похідними від позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки, вони також не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія судців приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: