Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючої судді Семенцової Л.М.,

за участі секретарів Андрушко І.С., Слончак А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про визнання договору іпотеки нерухомого майна недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки від 26.09.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк»та ОСОБА_5 Вимоги позову обґрунтовані тим, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_6 зобовязань за укладеним 26.09.2007 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» кредитним договором № 0 цього ж дня між банком та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано належний йому на праві власності житловий будинок № 39 по вул. Якіра в м. Житомирі та земельна ділянка площею 1000 кв. м за цією адресою. Договором іпотеки порушуються майнові права її неповнолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, так як вони зареєстровані в будинку, а укладення договору відбулося без отримання згоди органу опіки та піклування на передання будинку в іпотеку, що суперечить положенням ч. 6 ст. 203 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства».

У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, пояснивши, що діти є онуками іпотекодавця ОСОБА_5 та боржника ОСОБА_6

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, причин неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їхній відсутності до суду не направляли.

Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що іпотекодавець не є батьком дітей і при укладенні договору ним не було подано до банку довідки про наявність у будинку зареєстрованих неповнолітніх осіб.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Житомирської міської ради у судовому засіданні пояснив, що у разі, коли в будинку проживають неповнолітні діти, орган опіки і піклування не надає дозволу на укладення договору іпотеки, оскільки це є ризиком, і відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не зверталися для отримання такого дозволу. У подальшому представник третьої особи у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надіслав заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності та у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ПАТ «УкрСиббанк» та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.09.2007 року між відповідачами АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (а.с. 7-9), за яким банк зобовязався надати позичальнику 165000,00 дол. США, що довірнює еквіваленту 833250,00 грн. з курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник, у свою чергу зобовязалася повернути кредит не пізніше 26.09.2018 року. Пунктом 2.1 договору передбачено, що з метою забезпечення виконання зобовязань позичальником банком приймається застава нерухомості, а саме житловий будинок загальною площею 541,90 кв. м та земельна ділянка загальною площею 1000,00 кв. м за адресою: м. Житомир, вул. Якіра, 39, що є власністю ОСОБА_5

Згідно укладеного 26.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 договору іпотеки (нерухомого майна) (а.с. 10 - 11) іпотекодавець як власник передав іпотеку банку зазначене нерухоме майно для забезпечення у повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань ОСОБА_6 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.09.2007 року, при цьому посвідчивши у п. 1.3 договору, що укладенням цього договору не порушені права та/або інтереси третіх осіб, у тому числі дітей. Належність ОСОБА_5 на праві власності житлового будинку № 39 по вул. Якіра в м. Житомирі підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 23.10.2014 року (а.с. 75), відповідно до якої на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Житомирської міської ради 06.02.2003 року (а.с. 104) та реєстрації права власності 17.02.2003 року (а.с. 105), він набув право власності на будинок.

Як убачається з копії свідоцтва про народження серії ІІ-ФР № 396158, виданого 06.02.1980 року (а.с. 161), позивач є дочкою відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і від шлюбу із ОСОБА_7 має трьох дітей: неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 12-17).

Згідно копії паспорта позивача та копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 15,16, 130-134), з 22.04.2003 року вона має зареєстроване місце проживання в зазначеному будинку. Однак доказів реєстрації місця проживання дітей у цьому будинку до суду не надано.

Копія довідки КП «ВЖРЕП № 1» від 08.11.2007 року свідчить про те, ОСОБА_5 проживає та зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_7 і до складу його сімї входять дружина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, дочка ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9 та дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с. 103).

За положеннями ч. 1 ст. 317, ч. 1 та 2 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд . Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Зокрема ч. 6 ст. 203 ЦК України встановлює, що правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх або непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх заміняють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Як зазначено в ч. 2 ст. 177 СК України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Отже, наведенні положення законів містять заборону батькам без дозволу органів опіки та піклування укладати договори щодо нерухомого майна всупереч інтересам своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

У спорі, який виник, власником переданого в іпотеку нерухомого майна є відповідач ОСОБА_5, який для дітей позивача є дідом, а наведеними нормами законів вимагається обовязкове отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення саме батьками договорів, що підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відносно нерухомого майна, а не будь-якими іншими особами власниками нерухомого майна, що передається в іпотеку, які перебувають у родинних відносинах з дітьми.

За наведених обставин на спірні правовідносини зазначені норми законів не поширюються і при укладенні 26.09.2007 року договору іпотеки (нерухомого майна) не було допущено їх порушень, через що суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 203, 215, 317, 319 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про іпотеку», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 10, 60, 61, 88, 158, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_6, третя особа - орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про визнання договору іпотеки нерухомого майна недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Семенцова