Справа № 148/1959/14-ц Провадження № 22-ц/772/131/2015Головуючий в суді першої інстанції Карнаух А. П.
Категорія 5Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М., Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснення права власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 листопада 2014 року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що їй належить житловий будинок АДРЕСА_1 у м. Тульчин. Починаючи з 11.02.1994 року в даному будинку зареєстрований її син ОСОБА_3, а 03.07.2003 року він перереєструвався при отриманні нового паспорту. У 1994 року син одружився, і з того часу проживає зі своєю дружиною за іншою адресою. Після смерті чоловіка позивачки та батька відповідача, вона просила його знятися з реєстраційного обліку за адресою її будинку, оскільки вона не може оформити субсидію та вільно розпоряджатись своїм майном, однак відповідач відмовився, що стало підставою для звернення ОСОБА_2 до суду за захистом своїх прав. Позивачка просила суд постановити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_3 знятися з реєстрації (виписатися) з належного їй будинку.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 листопада 2014 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідки КП «Тульчинське МБТІ» № 1157-53д від 27.01.2003 року згідно договору про надання у безстрокове користування земельною ділянки під будівництво житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від одної до п'яти влючно, посвідченого Тульчинською державною нотаріальною конторою 03.12.1976 року № 2636, акту про закінчення будівництва, затвердженого рішенням ВК Тульчинської міської ради 22.04.1988 року № 112, ОСОБА_2 має 1/1 об'єкта нерухомого майна, що розташований по АДРЕСА_1

Згідно довідки КП «Тульчинське МБТІ» № 1157-44 від 22.07.2014 року ОСОБА_2 також у власності має будинок, який розташований по АДРЕСА_2 у м. Тульчин (а.с. 6).

Відповідно др. Довідки, виданої ВК Тульчинської міської ради, житловий будинок АДРЕСА_1

Востаннє реєстрація ОСОБА_4 за адресою будинку, що розташований АДРЕСА_1 у м. Тульчин була здійснена з 03.07.2003 року (а.с. 10).

Зі змісту довідки, наданої головою квартального комітету Ратушняк М.І., відповідач за адресою своєї реєстрації не проживає з 1994 року (а.с. 11).

Суд, відмовляючи у задоволенні позову, вірно виходив з того, що позивачка просила усунути перешкоди у здійсненні права власності зазначеним вище житловим будинком шляхом зобов'язання відповідача знятися з реєстраційного обліку за адресою цього будинку, однак не надала доказів того, що існує хоча б одна із підстав для зняття з реєстрації, передбачених ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки, як вбачається з положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог про: позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка в силу приписів ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд необґрунтовано мотивував оскаржуване рішення тим, що будинок, за адресою якого прописаний відповідача, є спадковим майном. Суд правомірно відмовив у позові, поклавши в основу мотивації рішення те, що позивачка не надала доказів того, що існує хоча б одна із підстав для зняття з реєстрації її сина, передбачених ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про незаконність та необґрунтованість оскарженого судового рішення, а тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України вказану апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 листопада 2014 року - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити, рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.В. Ковальчук

Судді : В.М. Медяний

В.В. Жданкін