22-ц/775/1078/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Папаценко П.І.
Категорія 57 Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Песоцької Л.І., Ткаченко Т.Б.

при секретарі - Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів, стягнення банківського вкладу з урахуванням встановленого індексу інфляції, процентів, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, уточненим під час судового розгляду, просила суд стягнути з відповідача за двома договорами банківського вкладу №006-04578-051214 від 05.12.2014 року та №003-04509-020315 від 02.03.2015 року загальну суму заборгованості по депозитах та відсотках у розмірі 134242,18 грн.; суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення з 03.03.2015 року по день винесення рішення; три проценти річних за порушення виконання грошового зобов'язання з 03.03.2015 року по день винесення рішення; та судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що між нею та ПАТ «Дельта Банк» (далі - Банк) були укладені договір №006-04578-051214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 05.12.2014 року строком до 05.03.2015 року на

суму 4400 доларів США та договір №009-04509-011214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 01.12.2014 року строком до 01.03.2015 року на суму 6800 доларів США. 01.03.2015 року закінчився строк договору №009-04509 011214, та у зв'язку з тим, що відповідач не мав можливості сплатити суму вкладу та проценти, укладено новий договір №003-04509-020315 банківського вкладу (депозиту) «найкращий» (для пенсіонерів) у доларах США від 02.03.2015 року строком до 31.05.2015 року на суму 5000 доларів США. Строки договорів закінчилися, але відповідач не виплатив суми вкладів та заборгованості суми відсотків, посилаючись на запровадження в банку тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Позивач вказує, що банк не виконав своїх зобов'язань за договорами і кошти не повернув, чим порушив умови договорів, вимоги ст.ст.526,1058, 1060,1066,1074 ЦК України, ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач посилалася на те, що дії відповідача пов'язані з ухиленням повернення позивачу вкладів та процентів, є протиправними, тому за вимогами ст.625 ЦК України він несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання, і повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 процентів річних за порушення виконання грошового зобов'язання. Остаточні позовні вимоги позивачем заявлені з урахуванням отриманих 17.07.2015 року від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб грошових коштів по всім її вкладам в банк на загальну суму 172033,78 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2015 року в позові ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів, стягнення банківського вкладу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Посилалася на неповне з'ясування судом обставин, які мають істотне значення для справи, зокрема, суд безпідставно визнав встановленим факт виплати позивачу 17.05.2015 року граничного розміру відшкодування коштів за вкладами у розмірі 200 тис. грн., в той час, як фактично підтверджена тільки виплата суми 172033,78 грн.. Також вказувала на те, що банк незаконно заключив з нею депозитний договір 02.03.2015 року, оскільки в цей день була ухвалена постанова Правління Нацбанку України про запровадження в Банку тимчасової адміністрації строком на три місяці.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності представника третьої особи, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи в апеляційному суді, який не повідомив про причини неявки, заяв про відкладення розгляду справи не направляв; та без участі представника відповідача, який направив до суду відповідну заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 01 грудня 2014 року між сторонами укладено договір №009-04509-011214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, відповідно до умов якого позивач розмістив на депозитному рахунку вклад на суму 6800 доларів США, зі строком розміщення депозиту по 01 березня 2015 року (включно), з процентною ставкою за депозитом у 5,5 % річних. 05 грудня 2014 року між сторонами укладено договір №006-04578-051214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, відповідно до умов якого позивач розмістив на депозитному рахунку вклад на суму 4400 доларів США , зі строком розміщення депозиту по 5 березня 2015 року (включно), з процентною ставкою за депозитом у 5,5 % річних. 02 березня 2015 року між сторонами укладено договір №003-04509-020315 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, відповідно до умов якого позивач розмістив на депозитному рахунку вклад на суму 5000 доларів США , зі строком розміщення депозиту по 31.05.2015 року (включно), з процентною ставкою за депозитом у 5,5 % річних. (а.с. 4-5).

Згідно з наданим відповідачем списком вкладників Банку, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, 17 липня 2015 року позивач отримала 172033,78 грн за усіма її депозитами в Банку, в тому числі 118203,63 грн за договором, що закінчився 05.03.2015 року, що не оспорювала позивач.

Як вбачається зі справи, сума 27966,22 грн, яка призначалася їй до виплати Фондом на підставі договору, що закінчився 31.05.2015 року, нарахована позивачу 08.10.2015 року. Колегії суддів позивач підтвердила наявність виклику до Банку для отримання такої суми, яку вона ще не отримала на час перегляду справи в апеляційному суді.

З урахуванням вказаних виплачених і нарахованих сум, позивачу не була виплачена сума вкладу в розмірі 134 242,18 грн. на момент ухвалення рішення.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції, керуючись Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виходив з того, що оскільки запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладі фізичних осіб у даному випадку стало підставою для звільнення відповідача від виконання умов договору банківського вкладу, питання відшкодування за вкладом, а не виплати суми вкладу, вирішується повноважним органом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тому суд не вбачав підстав для задоволення позовних вимог.

З такими висновками суду неможливо не погодитися.

Як встановлено п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банки мають право приймати вклади (депозити) від юридичних і фізичних осіб.

Згідно зі ст.55 цього Закону відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами між клієнтом та банком.

Відповідно до п.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2015 року правління Національного банку України прийняло рішення про віднесення банку відповідача до категорії неплатоспроможних.

02 березня 2015 року прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Тимчасова адміністрація встановлена строком по 02 червня 2015року, а потім строк продовжений по 02 жовтня 2015 року включно (а.с.36-38).

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» , який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч.5 ст.36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч.6 ст.36 цього Закону встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

За договорами, строк яких настав, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону фізичним особам - вкладникам перераховується 200 тис. грн..

Отже, стягнення з банку належних позивачу грошових коштів за договором банківського вкладу порушить порядок задоволення вимог кредиторів, і тому рішення суду першої інстанції про відмову в позові є правильним і таким, що відповідає положенням закону.

Крім того, суд першої інстанції у відповідності до п.3 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» дійшов до висновку, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пні), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції та відсотків за користування грошовими коштами за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції достатньо встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав належну оцінку, правильно застосував матеріальний закон і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно встановлено, що 17 липня 2015 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 52 Закону позивач отримав 200000 гривень за спірними договорами, а не 172033,78 грн, які вона отримала фактично, не впливають на правильність висновків суду, оскільки судом правильно вказано, що дії відповідача і третьої особи свідчать про виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо позивача, і тому не має підстав для визнання дій відповідача неправомірними. Позов вкладником заявлений саме до Банку, а не до Фонду. Крім того, під час перегляду справи апеляційним судом колегією суддів встановлено, що позивачу нарахована остання сума 27966,22 грн по вкладу, що закінчився 31.05.2015 року, що взагалі з отриманими раніше грошима від Фонду буде складати 200 000 грн..

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення уз зв'яжу із тим, що Банк не мав права укладати договір депозиту з позивачем 02.03.2015 року, вже під час дії тимчасової адміністрації, також не впливають на правильність висновків суду, оскільки не мають правового значення по справі, крім того, договір ніким не оспорений, зобов'язання за ним виконуються у відповідності до діючого законодавства.

Таким чином, колегія суддів, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження та заявлених позовних вимог, підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції не вбачає, у зв'язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,312,314,315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту о проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді Мальцева Є.Є.

Песоцька Л.І.

Ткаченко Т.Б.