АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Борисової О.В., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2, на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» до Публічного акціонерного товариства «Йодобром», ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2014 року ПАТ «Діамантбанк» звернулося до суду з позовом до ПАТ «Йодобром», ОСОБА_3, ОСОБА_1, в якому просило стягнути солідарно з останніх заборгованість за договором кредитної лінії у розмірі 2 263 954, 47 грн., посилаючись на те, що позичальник та поручителі в порушення умов кредитного договору та договорів поруки, свої зобов'язання не виконують.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19.08.2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ПАТ «Науково-виробниче об'єднання «Йодобром» та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Діамантбанк» заборгованість за договором кредитної лінії в загальному розмірі 2 263 954, 47 грн. Стягнуто солідарно з ПАТ «Науково-виробниче об'єднання «Йодобром» та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Діамантбанк» заборгованість за договором кредитної лінії в загальному розмірі 2 263 954, 47 грн. Стягнуто солідарно з відповідачів судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 01.12.2014 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Справа № 760/8736/14 Апеляційне провадження № 22-ц-796/2015/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не врахував, що поручителі за різними договорами поруки не несуть солідарної відповідальності один перед одним. Суд також не врахував, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» забороняється нарахування пені та / або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція. Крім того, суд за одне і те ж порушення зобов`язань стягнув пеню та штраф та не врахував, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача Агафонов А.В. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.02.2013 між ПАТ «Діамантбак» та ПАТ «Йодобром» було укладено договір кредитної лінії № 358, відповідно до умов якого ПАТ «Йодобром» відкрито відновлювальну кредитну лінію з кінцевим терміном повернення не пізніше 20.02.2015 року, у наступних розмірах: 2 100 000 грн. з 22.02.2013 року по 21.08.2013 року; 1 989 473,68 грн. з 22 серпня 2013 року по 20 вересня 2013 року; 1878947,36 грн. з 21 вересня 2013 року по 21 жовтня 2013 року; 1 768 421,04 грн. з 22.10.2013 року по 21.11. 2013 року; 1 657 894,72 грн. з 22.11.2013 року по 20.12.2013 року; 1 547 368,40 грн. з 21.12.2013 року по 21.01.2014 року; 1 436 842,08 грн. з 22.01.2014 року по 21.02.2014 року; 1 326 315,76 грн. з 22.02.2014 року по 21.03.2014 року; 1 215 789,44 грн. з 22.03.2014 року по 21.04.2014 року; 1 105 263,12 грн. з 22.04.2014 року по 21.05.2014 року; 994 736,80 грн. з 22.05.2014 року по 20.06.2014 року; 884 210,48 грн. з 21.06.2014 року по 21.07.2014 року; 773 684,16 грн. з 22.07.2014 року по 21.08.2014 року; 663 157,87 грн. з 22.08.2014 року по 19.09.2014 року; 552 631,52 грн. з 20.09.2014 року по 21.10.2014 року; 442 105,20 грн. з 22.10.2014 року по 21.11.2014 року; 331 578,88 грн. 22.11.2014 року по 19.12.2014 року; 221 052,56 грн. з 20.12.2014 року по 21.01.2015 року; 110 526,24 грн. з 22.01.2015 року по 20.02.2015 року, визначених п. 1.1. розділу 1 кредитного договору окремими кредитними траншами на підставі заявок та додаткових угод.

Кредитні транші надавалися відповідно до додаткових угод № № 1- 21.

Згідно з п. 2.1 договору кредитної лінії за користування кредитом позичальник сплачує 26 % річних.

Відповідно до п. 3.2.1 договору кредитної лінії, відповідач зобов'язався здійснювати повернення фактично отриманого кредиту шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у валюті отриманого кредиту на рахунок НОМЕР_1 та забезпечити повернення отриманого кредиту в останній день періоду, вказаного в п. 1.1 кредитного договору.

Відповідно до п. 4.1. цього договору, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення у повному обсязі кредиту і процентів за користування ним у випадку хоча б одноразового порушення останнім терміну повернення нарахованих процентів за користування кредитом та (або) кредиту (його частини).

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, позичальник за несвоєчасне повернення фактично отриманих кредитних коштів або за несвоєчасну сплату процентів за користування ними та/або за несвоєчасну сплату комісії за кредитним договором, сплачує відповідачу пеню у розмірі діючої на період виникнення прострочення подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожен день прострочення, яка (пеня) нараховується до дати повного погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідно, а також штраф у розмірі 50 % від суми невиконаного зобов'язання.

У забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № 358 від 22.02.2013 року між ПАТ «Діамантбанк» та ОСОБА_3 03.09.2013 року укладено договір поруки № 358/3, згідно з яким ОСОБА_3 зобов'язався нести солідарну відповідальність за виконання позичальником його зобов`язань щодо повернення до 20.02.2015 року кредиту у розмірі 1 989 473,68 грн., якщо інший розмір кредитної лінії не буде встановлений додатковими угодами до кредитного договору.

03.09.2013 року договір поруки № 358/4 на тих же умовах було укладено між ПАТ «Діамантбанк» та ОСОБА_1

08.04.2014 року банком було направлено на адресу відповідачів письмові вимоги із зазначенням невиконаних зобов'язань та пропозицією протягом п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги погасити заборгованість, проте заборгованість погашена не була.

Станом на 24.04.2014 року перед банком утворилася заборгованість у загальному розмірі 2 263 954, 47 грн., до складу якої входить 1 657 894, 72 грн. - заборгованість за кредитом; 136 264, 80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 15 505, 91 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 24.10.2013 року по 23.04.2014 року та 454 289,04 грн. штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що боржник та поручителі не виконали свої зобов'язання перед банком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитними коштами та штрафу, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованість позичальника перед банком складає 1 657 894, 72 грн. - заборгованість за кредитом; 136 264, 80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 15 505, 91 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором за період з 24.10.2013 року по 23.04.2014 року та 454 289,04 грн. штраф.

Правильність розрахунку заборгованості апелянтом не оскаржується.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 цього ж Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Кредитор самостійно на власний розсуд обирає спосіб захисту свого права у випадку невиконання боржником зобов`язання та може звернутися до суду з позовом лише до боржника, до боржника і поручителя чи до боржника та всіх поручителів, за наявності укладення декількох договорів поруки.

Оскільки договори поруки були укладені окремо з кожним із поручителів суд першої інстанції правильно стягнув заборгованість з позичальника та з кожного з поручителів окремо. Доводи апеляційної скарги про стягнення заборгованості у солідарному порядку з поручителів колегія суддів вважає надуманими, оскільки вони не відповідають змісту рішення.

Апелянтом також не надано доказів, що відповідачі проживають чи перебувають у населених пунктах, визначених Кабінетом Міністрів України, де проводилась чи проводиться антитерористична операція, а відтак доводи апеляційної скарги про поширення на спірні правовідносини Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» колегія суддів вважає безпідставними.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитними коштами та штрафу є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що і штраф, і пеня нараховані за одне і те ж порушення умов договору, а саме несвоєчасне погашення кредиту.

Подвійна відповідальність передбачена умовами кредитного договору, а саме пунктом п. 5.1. кредитного договору, де зазначено, що за несвоєчасне повернення фактично отриманих позичальником кредитних коштів у межах відкритої кредитної лінії та/або за несвоєчасну сплату процентів за користування ними та/або за несвоєчасне погашення комісії за цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню у розмірі діючої на період виникнення прострочення подвійної облікової ставки Національного банку України, а також штраф у розмірі 50 % від суми невиконаного зобов'язання.

Представник позивача при розгляді апеляційної скарги визнав, що штраф, і пеня нараховані за одне і те ж порушення умов договору, а саме несвоєчасне погашення кредиту.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що подвійне стягнення неустойки, у вигляді пені та штрафу за одне і те ж порушення умов договору не узгоджується з приписами ст. 61 Конституції України, відповідно до якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 12.12.2011 року № 3-132 гс 11, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення пені підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові щодо стягнення пені у розмірі 15 505,91 грн.

Оскільки чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено стягнення судового збору у солідарному порядку, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у цій частині із стягненням судового збору з відповідачів у рівних частках.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2014 року в частині стягнення пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. Рішення в частині стягнення судового збору змінити.

У зв'язку з цим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції.

Позов Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Йодобром» солідарно з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» 1 657 894, 72 грн. заборгованості за кредитом, 136 264,80 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 454 289,04 грн. штрафу, що разом складає 2 248 448, 56 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Йодобром» солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» 1 657 894, 72 грн. заборгованості за кредитом, 136 264,80 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 454 289,04 грн. штрафу, що разом складає 2 248 448, 56 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Йодобром», ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк» судовий збір по 1 218 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді