Справа № 307/1668/15-ц
Провадження № 6/307/58/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Баник А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1.

В поданні зазначив, що на виконанні у відділі ДВС Тячівського районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, №191 від 24.10.2013 року, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмір 1500 гривень щомісячно починаючи з 20.02.2013 року. На виконання вказаного виконавчого документа 12.03.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена сторонам для відому і виконання, однак боржником у наданий йому строк для самостійного виконання рішення суду не виконано. В подальшому, 12.03.2014 року, державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої було надіслано до реєструючих установ для виконання. 14.04.2014 року в Єдиному Державному рєстрі обтяжень рухомого майна внесено запис №43989296, яким накладено арешт на все рухоме майно боржника. 09.10.2014 року, з метою встановлення майнового стану боржника, державним виконавцем було надіслано запити до реєструючих майно установ, однак згідно отриманих відповідей нерухоме майно, транспортні засоби за ОСОБА_1 не зареєстровано, на обліку у центрі зайнятості боржник не перебуває. 12.05.2015 року державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника, але його виявлено не було, про що складено відповідний акт від 12.05.2015 року.

Згідно розрахунку головного державного виконавця від 01.05.2015 року заборгованість становить 40500 гривень станом на 01.05.2015 року.

Просить постановити ухвалу про тимчасове обмеження у виїзді за кордон громадянина України ОСОБА_1.

Представник відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції ОСОБА_2 в судовому засіданні подання підтримала та просить його задовольнити. Зазначила, що боржник ОСОБА_1 в розшук не оголошувався.

В порядку ст. 377-1 ч.2 ЦПК України сторони виконавчого провадження в судове засідання не викликалися, а тому суд розглянув подання у їх відсутності.

Дослідивши матеріали подання, поданих державним виконавцем, суд дійшов наступного висновку.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», на який посилається субєкт звернення, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до ст. 11 ч.3 п.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Порядок примусового виконання судових рішень врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

З аналізу вказаних норм слідує, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобовязань протягом строку, вказаного державним виконавцем в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

При цьому, під поняттям «ухилення від виконання зобовязань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

Крім того, тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань. Обовязок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається на орган державної виконавчої служби, який звертається до суду із відповідним поданням.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у відділі ДВС Тячівського районного управління юстиції знаходиться виконавчий лист по справі №191, виданий 24 жовтня 2013 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмір 1500 гривень щомісячно починаючи з 20.02.2013 року.

Постановою державного виконавця від 12.03.2014 року було відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

Будь-яких інших доказів, які б свідчили про ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобовязань щодо сплати ним аліментів до матеріалів подання державним виконавцем не додані.

У відповідності до ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Про те, в матеріалах подання відсутні будь-які докази щодо направлення та отримання боржником ОСОБА_1 постанови державного виконавця від 12.03.2014 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №191, виданого Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що всупереч вимог ст. 10 ЦПК України державним виконавцем не надано доказів, які свідчать про ухилення ОСОБА_1 від своїх зобовязань або його намір виїхати за кордон з метою ухилення від виконання зобовязань, а сама по собі вказівка в поданні про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань за відсутності відповідних доказів не свідчить про таке, оскільки у справі відсутні докази використання державним виконавцем всіх передбачених Законом прав і повноважень для стягнення заборгованості без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим та крайнім заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Головуючий: В.І. Бобрушко