АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Семенюк Т.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

у лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з останньої 4 356, 56 грн. матеріальної шкоди, 300 грн. вартість послуг експерта та 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 08.03.2011 року з вини відповідача відбулася ДТП, в результаті якої належний йому автомобіль «Форд» д.н. НОМЕР_1 отримав технічні пошкодження.

Повторним заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.08.2014 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 656, 56 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Справа № 753/9407/14 Апеляційне провадження № 22-ц-796/1981/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сухомлінов О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд розглянув справу без її участі та лише на підставі доказів, наданих позивачем. Судом не взято до уваги, що вона повідомила страховика протягом трьох днів про настання страхового випадку та у приміщенні страхової компанії сплатила позивачу франшизу у розмірі 1 000 грн. У 2014 року порушено справу про банкрутство страховика і вона не може отримати будь - які документи від нього через відсутність страхової компанії за місцем знаходження. Також зазначає, що не згодна з висновком експерта щодо розміру шкоди.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач та його представник ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.03.2011 року з вини відповідачки, яка керувала автомобілем Міцубісі д.н. НОМЕР_2, сталася ДТП, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль Форд д.н. НОМЕР_1, власником якого є позивач.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.04.2011 року ОСОБА_1 на підставі ст. 124 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно зі звітом № 277/11 від 24.03.2011 року, складеним ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Форд д.н. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження складає 5 356,56 грн.

Відповідач добровільно сплатила позивачу 1 000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач є винною особою у вчиненні ДТП, розмір матеріальної шкоди підтверджено належними доказами, крім того, внаслідок пошкодження автомобіля позивач зазнав істотних змін у життєвих стосунках, що спричинило останньому моральні страждання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 цього ж Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з п. 38.1, п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (п. ґ).

Відповідно до п. 33.1.2 ст. 33 цього ж Закону, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» виходячи з положень ст. 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого зразка. У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов`язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності (у передбачених випадках МТСБУ), повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідач на підтвердження доводів про те, що на час ДТП її цивільна правова відповідальність перед третіми особами була застрахована у ПрАТ «Міська страхова компанія», та що вона відповідно до вимог п. 33.1.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» повідомила страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, не пізніше трьох робочих днів про настання дорожньо-транспортної пригоди будь - яких доказів не надала. А відтак такі доводи і не могли бути враховані судом першої інстанції.

Визнання позивачем при розгляді апеляційної скарги тієї обставини, що він звертався до ПрАТ «Міська страхова компанія» з питання виплати страхового відшкодування не впливає на висновки суду першої інстанції, оскільки таке звернення відбулося поза межами строку, визначеного Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» для повідомлення про ДТП та відповідач не заперечує, що страхове відшкодування позивачу не виплачено.

Відповідно до звіту № 277/11 від 24.03.2011 року, складеного ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Форд д.н. НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження складає 5 356,56 грн.

Заперечуючи проти правильності визначення розміру матеріальної шкоди апелянт будь - яких доказів на спростування висновків, викладених у звіті не надала. Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи сторони не заявляли.

Затаких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Повторне заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді