Справа № 203/2078/15-ц
Провадження № 2/0203/791/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Єдаменка С.В.,

при секретарі Лісіцині М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

17 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.2012 р. між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 13 921,59 грн. з урахуванням відсотків за користування коштами та пені. (а.с.а.с. 1 3).

26 березня 2015 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська, справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 33).

Представник позивача до суду не з'явився, звернувшись із заявами про розгляд справи за його відсутності (а.с.а.с. 46, 50).

Представником відповідача подано через канцелярію суду 12 травня 2015 року заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.52).

Судом було задоволено клопотання обох сторін про розгляд справи за їх відсутності, вирішено розглянути справу за наявними у ній доказами.

У звязку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.07.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ICKGMCUI.42690.003, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 2 000,00 грн. під 36,00 % річних (а.с.а.с. 6 7).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК України, було укладено.

Відповідно до п. 3.4. кредитного договору № ICKGMCUI.42690.003 від 20.07.2012 р. підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, в період обслуговування кредитного договору (а.с. 6).

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний ліміт позичальнику (відповідачу) було збільшено, внаслідок чого станом на 10.02.2014 р. відповідач зміг одержувати кредитні кошти в розмірі 7 560,38 грн. (а.с. 4).

Відповідно до п. 2.5. кредитного договору № ICKGMCUI.42690.003 від 20.07.2012 р. щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25 числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, на сплачена у встановлений строк, вважається простроченою (а.с. 6).

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, починаючи з лютого 2014 року, відповідачем не вносились платежі щодо оплати суми основного боргу (а.с.4), у звязку з чим із суми одержаних кредитних коштів в 7 560,38 грн. сума простроченої заборгованості складає 3 909,94 грн.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Кредитним договором № ICKGMCUI.42690.003 від 20.07.2012 р. (п.2.3.) було визначено процентну ставку в розмірі 36% річних та визначено порядок нарахування процентів (п.2.4.): нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки нараховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік триста шістдесят днів, місяць рівний календарній кількості днів (а.с.6)

Крім того, п. 2.7. кредитного договору встановлений пільговий період кредитування 30 днів по кожній операції, протягом якого згідно п.2.8. кредитного договору передбачена ставка відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,0001% річних.

Відповідачем внесення платежів за процентами за користування кредитними коштами здійснювалось нерегулярно, у звязку з чим утворилась прострочена заборгованість в розмірі 2 965,96 грн., а поточна заборгованість в розмірі 177,81 грн. (а.с. 5)

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України (яка входить до параграфа 1 Глави 71 ЦК України) якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. а.с. 10 12), позивачем було направлено відповідачу вимогу щодо погашення усієї заборгованості за кредитом, як щодо суми основного боргу, так і відсотків.

У звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що строк виконання зобовязань відповідача по оплаті основної суми боргу та процентів (як в частині прострочених, так і щодо поточних платежів) настав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем не надано доказів виконання його зобовязань за договором. Обставини, вказані в позовній заяві відповідач не заперечував, через свого представника просив розглянути справу без його участі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем станом на 12.03.2015 р. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 4-5), а саме:

· поточна заборгованість за тілом кредиту 3 753,44 грн.;

· прострочена заборгованість за тілом кредиту 3 909,94 грн.;

· поточна заборгованість за процентами 177,81 грн.;

· прострочена заборгованість за процентами 2 965,96 грн.;

Відповідно до статті 526 ЦК зобовязання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються.

Згідно зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Кредитним договором (п.5.2.) передбачена сплата пені за прострочення оплати процентів з користування кредитними коштами в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення (а.с. 7).

За станом на 12.03.2015 р. сума нарахованої відповідачу пені становить 3 114,44 грн. відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с. 4-5).

Доказів проведення розрахунку по оплаті пені відповідачем не надано.

Суд приходить до висновку, що відповідач неналежно виконує свої обовязки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також відсотків за кредитом та штрафних санкцій, усього на суму 13 921,59 грн., у звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону Україна «Про судовий збір», а позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 549, 550, 552, 611, 625, 1048, 1050, 1054, 10561 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4 11, 15, 18, 57 60, 79, 88, 169, 197, 208, 209, 212 215, Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» () заборгованість за договором від 20 липня 2012 року в сумі 13 921,59 грн. (поточна заборгованість за тілом кредиту 3 753,44 грн.; прострочена заборгованість за тілом кредиту 3 909,94 грн.; поточна заборгованість за процентами 177,81 грн.; прострочена заборгованість за процентами 2 965,96 грн.; сума пені 3 114,44 грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК України, і може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його постановлення. У разі якщо рішення було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 18 травня 2015 року.

Суддя С.В. Єдаменко