АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/5/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/885/К/15 суддя: Шумська О.В.
Категорія - 5 (І) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, третя особа - відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай), -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представник відповідача Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області - Альохіна Вікторія Вікторівна

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (далі - Софіївська РДА), Камянської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, третя особа - відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з 03 січня 1979 року по 09 вересня 1996 року був членом КСП ім. Ульянова Софіївського району Дніпропетровської області. На день отримання господарством Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17 січня 1996 року позивач входив до числа його членів і мав право на земельну частку (пай), але не був занесений до списку членів КСП на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай).

У листі від 21 грудня 2012 року ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" зазначено, що у списки членів КСП ім. Ульянова Софіївського району с. Вишневе, які знаходяться в архівному примірнику Науково-технічної документації по роздержавленню земель та виготовленню державних актів на право колективної власності на землю і право постійного користування землею КСП ім. Ульянова Софіївського району, яка розроблялася у 1995 році, ОСОБА_2 включений під №44. Технічна документація по паюванню земель колективної власності КСП ім. Ульянова Софіївського району виготовляюсь в 1997-1998 роках і в списках членів КСП на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай), затверджених у січні 1997 року виконкомом Камянської сільської ради та засіданням правління КСП, ОСОБА_2 відсутній.

Позивач неодноразово звертався до керівництва КСП ім.Ульянова з заявою про виділення йому земельної частки (пай), але йому відмовляли, пояснюючи, що права на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) в нього не має, так як відповідно до протоколу №39 засідання правління КСП ім. Ульянова від 09.09.1996 року його виключено з членів КСП.

Враховуючи, що про порушення свого права він дізнався тільки 21 грудня 2012 року, тому пропустив строк для звернення до суду з поважних причин, ОСОБА_2 просив суд поновити йому строк позовної давності для подання заяви про визнання права власності на земельну частку (пай); визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 8,02 умовно кадастрових гектарів та зобов'язати Софіївську РДА виділити йому земельну частку площею 8,02 умовно кадастрових гектарів в натурі на місцевості із земель запасу чи резерву, визначену для членів КСП ім. Ульянова Софіївського району Дніпропетровської області.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Зокрема, судом не враховано, що позивач був звільнений та виключений з членів КСП ім. Ульянова 09 вересня 1996 року, але на день отримання господарством державного акту на право колективної власності на землю від 17 січня 1996 року ОСОБА_2 був його членом та мав право на земельну частку (пай). Коли позивач звернувся до голови КСП ім. Ульянова щодо ненадання йому сертифікату, йому було повідомлено, що він втратив право на отримання сертифікату, оскільки він був виключений із члені КСП. Також, суд безпідставно відмовив позивачу в поновленні строку позовної давності і не взяв до уваги, що ОСОБА_2 був включений в 1995 році до списку членів КСП, але на час передачі у колективну власність землі, його до вказаного списку як особу, яка була членом КСП на час складання державного акту, не внесли.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача Софіївської РДА та представник відповідача Камянської сільської ради зазначають, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, представника відповідача Софіївської РДА - Альохіну В.В., яка заперечувала проти апеляційної скарги і просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 у період з 03.01.1979 року по 09.09.1996 року працював на посаді тракториста у КСП ім. Ульянова та входив до числа членів даного колективного господарства. (а.с. 8-9)

З державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17 січня 1996 року вбачається, що КСП ім. Ульянова Софіївского району Дніпропетровської області було передано землю у колективну власність загальною площею 4781,9 га для ведення сільськогосподарського виробництва. (а.с. 10)

Згідно протоколу № 39 засідання правління від 09.09.1996 року, ОСОБА_2 виключено з членів КСП ім. Ульянова за невихід на роботу (а.с. 13-14).

У листі вих.№4004-е/2258 від 21 грудня 2012 року наданого ДП "Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" зазначено, що у списках членів КСП ім. Ульянова Софіївського району с. Вишневе, які знаходяться в архівному примірнику Науково-технічної документації по роздержавленню земель та виготовленню державних актів на право колективної власності на землю і право постійного користування землею КСП ім. Ульянова Софіївського району, яка розроблялася у 1995 році, ОСОБА_2 включений під №44. (а.с.15)

Технічна документація по паюванню земель колективної власності КСП ім. Ульянова Софіївського району виготовляюсь в 1997-1998 роках. В списках членів КСП на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай), затверджених у січні 1997 року виконкомом Камянської сільської ради та засіданням правління КСП, ОСОБА_2 відсутній.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на земельну частку (пай), але пропустив трирічний строк позовної давності, який передбачено законом та не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку на звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Положення ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачають, що документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" - право на земельну частку (пай) мають лише члени сільськогосподарського підприємства та пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства.

У п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК України).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Враховуючи, що ОСОБА_2 на момент передачі у колективну власність землі та видачі КСП ім. Ульянова Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17 січня 1996 року був членом даного господарства, то він має право на земельну частку (пай).

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 у позовній заяві (а.с.2-6) та апеляційній скарзі (а.с.78-80) посилався на те, що він неодноразово звертався до керівництва КСП ім. Ульянова щодо не включення його до списків членів КСП, які мали право на земельну частку (пай), але йому було відмовлено з тих підстав, що у позивача не має права на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), так як його відповідно до протоколу №39 засідання правління КСП ім. Ульянова від 09.09.1996 року виключено з членів КСП.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачу з 17 січня 1996 року - дати видачі Державного акту на право колективно власності на землю КСП ім. Ульянова, було відомо про порушення його права, а саме, не включення його до списку громадян - членів КСП, який є додатком до вказаного Державного акту. Дану обставину підтверджує той факт, що позивач звертався до голови КСП ім. Ульянова з вимогами про надання йому сертифікату на право на земельну частку (пай).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Під час розгляду справи судом першої інстанції представником третьої особи відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області у запереченнях на позовну заяву (а.с.30) було заявлено про застосування позовної давності у даному спорі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив позивачу в поновленні строку позовної давності, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції позивачем та його представником не надано належним та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку для звернення з позовом до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 без поважних причин було пропущено трирічний строк позовної давності, тому суд за заявою сторони вірно застосував строк позовної давності передбачений положеннями ст. 257 ЦК України та дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони є безпідставними і висновків суду не спростовують.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: