Справа № 472/373/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" травня 2015 р. смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області

в складі:

головуючого- судді - Кучерявенка С.С.,

при секретарі - Матевосян К.М.,

з участю представника

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Улусян В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача Веселинівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що з січня 2005 року постійно проживає із своєю сім'єю в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1, що належав на праві власності ОСОБА_5, яка померла у 2000 році. Проживаючи у вказаному будинку постійно сплачувала комунальні платежі, підключила будинок до системи газопостачання, проводила поточний ремонт будинку та обробляла земельну ділянку.

На даний час вона продовжує проживати в вказаному домоволодінні, добросовісно та відкрито володіє та користується даним нерухомим майном.

Просить визнати право власності на спірний будинок за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в тому ж обсязі і з тих же підстав і зокрема зазначили, що з січня 2005 року ОСОБА_3 постійно проживає із своєю сім'єю в житловому будинку, який розташований в АДРЕСА_1, що належав на праві власності ОСОБА_5, яка померла 2004 році. Проживаючи у вказаному будинку позивачка постійно сплачувала комунальні платежі, підключила будинок до системи газопостачання, проводила поточний ремонт будинку та обробляла земельну ділянку. В 2006 році зареєстрована за вказаною адресою разом із малолітніми дітьми. Просили визнати право власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Представник Веселинівської селищної ради в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти його задоволення. Підтвердив, що дійсно позивачка тривалий час проживає разом з дітьми в АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 з 06.08. 2006 року постійно проживає із своєю сім'єю в житловому будинку, в АДРЕСА_1, що належав на праві власності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1./ витяг з державного реєстру громадян цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть/. Проживаючи у вказаному будинку позивачка уклала договір на газопостачання, сплачувала комунальні платежі, проводила поточний ремонт, що підтверджується договором, накладними, квитанціями та розписками /а.с.9,10,11,12,13, 15,16-21/.

Відповідно до довідки Веселинівської селищної ради № 579/02-12 від 20.03. 2015 року ОСОБА_3 проживає та зареєстрована АДРЕСА_1 від 06 серпня 2006 року /а.с.22 /. Приписка позивачки та її дітей з вказаного періоду підтверджується і даними домової книги./ а.с. 31-32/

Згідно з ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно(набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України та п.9 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року»Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» інститут права власності набувальної давності базується на сукупності таких обставин: тривалого добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений законодавством строк перебування речі у володінні певної особи.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 ордер на вселення у спірний будинок не надавався, між квартиронаймачем та позивачкою договір піднайму не укладався, доказів на вселення у спірний будинок з передбачених законом підстав та законність проживання у ньому позивачкою не представлено і судом не встановлено. Крім того ОСОБА_3 не надала доказів давності володіння будинком на протязі строку передбаченого ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин

Всупереч вимогам ст. 60, 131 ЦПК України, позивач не надав суду докази про правомочність набуття майна в порядку набувальної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60,131, 209, 212, 214-215, 218, 223 ЦПК України ст. 344 ЦК України п.9 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Веселинівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області С. С. Кучерявенко