Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Моцний О.С. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 242/1013/14
27 січня 2015 року Справа № 22ц/778/187/15
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26.05.2014 року у справі за позовом Виконавчого комітету Селидівської міської Ради Донецької області до ОСОБА_1 про визнання особи як такою що втратила право користування житловим, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Виконавчий комітет Селидівської міської Ради Донецької області (далі-Виконком) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи як такою що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач є наймачем квартири АДРЕСА_1. З 2000 року ОСОБА_1 не проживає в квартирі без поважних причин. Тому, на підставах, передбачених ст.71 ЖК, просили задовольнити позов.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 26.05.2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач прохав скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення, оскільки на його думку, суд не правильно визначив обставини справи щодо її не проживання у спірному житлову приміщенні.

Заслухавши представників відповідча, дослідивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального й процесуального права.

З матеріалів справи видно, що на момент звернення до суду наймачем квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_1 (а.с.5,8).

Натепер, на вказаній житловій площі зареєстрований лише відповідач (а.с.10).

Житлове приміщення, про яке йдеться в позові на праві власності належить позивачу - Виконкому (а.с.12).

У статті 61 ЖК окреслено, що користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється за договором найму.

За договором найму житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає другій стороні (наймачеві) житло для проживання. До договору найма житла, що є об'єктом права держаної чи комунальної власності, застосовуються положення Цивільного Кодексу. (ст.810 ЦК).

Норми ст.64,66,67 ЖК та ст.815 ЦК встановлені обов'язки наймача житла, зокрема - забезпечувати збереження житла, підтримувати його в належному стані, вносити плату за користування житлом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК).

Житлове приміщення, яке надано наймачу для проживання зберігається за ним у разі тимчасової відсутності протягом шести місяців (ст.71).

Судом встановлено, що відповідач не проживає у спірному приміщенні більше строку визначеного ст.71 ЖК.

Факти з цього питання підтверджені актами комісії житлового органу, перевірені та узгоджуються з поясненнями свідків (а.с.6,7).

Привертає увагу й те, що із-за ухилення від оплати комунальних платежів житлове приміщення відключено від електромережі та водопостачання не функціонують сантехнічні приміщення (а.с.4,6,7).

Плата за договором найму житлового приміщення не проводиться (а.с.4).

У своєму зверненні до апеляційного суду заявник наголошував й підтвердив, що спірною квартирою він не користується з 2007 року, а отже більше семи років (а.с.56).

Натомість, обстоював позицію, що перешкоди у проживанні в квартирі створював її син.

Між тим, будь-яких достовірних доказів про те, що родич дійсно чинить перешкоди в проживанні у спірному житловому приміщенні, як-то: звернення до житлового органу чи до міліції до дня звернення до суду, відповідач суду не надав. Вагомим є і те, що син відповідача помер ще у 2013 році.

В такому разі, уявляється, що заявлені вимоги про визнання відповідача як таким що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованими.

Беручи до уваги наведене, районний суд правильно вирішив справу і ухвалив обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26.05.2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: