Справа №486/2323/13-ц 27.01.2015 27.01.2015 27.01.2015
Провадження № 22ц-784/131/15 Головуючий у 1-й інстанції Франчук О.Д.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

27 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

при секретарі Кудри В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк

(далі -ПАТ КБ) «ПриватБанк»

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 листопада 2014 року

за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Банк звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що 07 квітня 2006 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 1 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Внаслідок невиконання відповідачем зазначених зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої станом на 31 серпня 2013 року складав 23 241 грн. 41 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 6 862 грн. 37 коп.; заборгованість за відсотками - 14 796 грн. 12 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1082 грн.92 коп.

Посилаючись на наявність цієї заборгованості, позивач просив про її стягнення з відповідача.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що суд безпідставно застосував строк позовної давності, а судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 07 квітня 2006 року між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 36 % річних від суми заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує. Внаслідок чого за даним кредитним договором утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 31 серпня 2013 року складав 23 241 грн. 41 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом - 6 862 грн. 37 коп.; заборгованість за відсотками - 14 796 грн. 12 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1082 грн.92 коп.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку, що банк пропустив визначений ст..257 ЦК України строк позовної давності.

Однак з таким висновком суду повністю погодитись не можна.

Так, пунктом п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк (а.с.11).

Відповідно до пп. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов та Правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця (а.с11).

Згідно п. 3 Правил користування платіжною карткою, затверджених у новій редакції наказом позивача № С-89 від 24 травня 2005 року, які діяли на час укладання договору(а.с.86), по закінченню строку дії відповідна Карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту Карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмової заяви Держателя про закриття Картрахунку (а.с.88).

Згідно витягу із програмного комплексу строк дії вказаної картки визначено до лютого 2008 року, а в подальшому до березня 2013 року (а.с.167).

Таке свідчить, що на підставі п.3 Правил користування платіжною карткою її дія Банком була продовжена з новим строком, а відтак і підлягала виконанню сторонами.

Наведені обставини підтверджуються і витягом з особового рахунку, з якого вбачається, що Банком в подальшому було збільшено кредитний ліміт до 6 870 грн. (а.с.169) і відповідач протягом 2007 - 2010 років використовував платіжну картку, отримуючи кредитні кошти та проводячи операції з часткового погашення заборгованості (а.с71-84).

Згідно умов кредитного договору сторонами встановлено строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів в розмірі 7% від суми заборгованості.

Тобто, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З виписки з особового рахунку позичальника та розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача періодично виникала заборгованість але в наступному добровільно ним погашалась.

Починаючи з 31 березня 2009 року у відповідача виникла заборгованість щодо якої виник даний спір.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Також, ч. 1 ст.259 ЦК України передбачено, що за домовленістю сторін позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст.264 ЦК України).

Відповідно до пункту п. 5.12 наявних у матеріалах справи Правил користування платіжною картою, які діяли на час укладання договору та які відповідно до заяви відповідача як позичальника є частиною кредитного договору, строки позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів по даному договору визначені сторонами тривалістю у п'ять років (а.с.90).

Із розрахунку заборгованості за кредитом та виписки по особовому рахунку відповідача видно, що ОСОБА_3 06 серпня 2010 року вніс останній платіж у рахунок погашення заборгованості за користування кредитом (а.с.82).

Таким чином, у зв'язку із здійсненням оплати в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про визнання ОСОБА_3 свого обов'язку з повернення Банку боргу, відбулося переривання перебігу позовної давності і з наступного дня після 06 серпня 2010 року перебіг позовної давності з виконання даного Договору почався знову.

З огляду на наведене, звернення Банка до суду з даним позовом 11 жовтня 2013 року відбулося в межах визначеної у Договорі строку позовної давності.

За такого, є підстави для стягнення з відповідача 23 241 грн. 41 коп. заборгованості: з яких 6 862 грн. 37 коп. - заборгованості за кредитом; 14 796 грн. 12 коп. - заборгованості за відсотками; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1082 грн. 92 коп. А тому рішення суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Також відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 354 грн.21 коп. судового збору.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску Банком строку звернення до суду за захистом свого права, не взяв до уваги наведені обставини справи та вимоги закону, а тому помилково відмовив в позові з цих підстав.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 листопада 2014 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» 23 241 (двадцять три тисячі двісті сорок одна) грн. 41 коп. заборгованості за кредитним договором , укладеним 07 квітня 2006 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 з яких: 6 862 грн. 37 коп. - заборгованості за кредитом; 14 796 грн. 12 коп. - заборгованості за відсотками; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1082 грн. 92 коп., а також 354 грн.21 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді