Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" січня 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Погрібного М.О.

При секретарі - Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №14, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву, в якій просить скасувати арешт на все належне йому майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1, накладений Постановою В-8/500 від 19 квітня 2010 року, державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (надалі Перший Суворовський відділ ДВС ОМУЮ), Боржемським С.І. та Постановою В-11/484 від 23 січня 2012 року, державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Главацького Ю.А.

В обґрунтування позову, він посилався на те, що зазначені постанови державних виконавців, були винесені в рамках виконавчих проваджень ВП №27664271 та ВП №31611744, які були відкриті по одному і тому ж виконавчому документу, а саме, по виконавчому напису №1775 від 01 березня 2010 року, виданого Приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального міського округу ОСОБА_6 по боргу який у нього існував перед ПАТ «ОТП Банк», з яким він 07 грудня 2007 року уклав кредитний та іпотечний договори. А в подальшому, за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 26 листопада 2010 року, ПАТ «ОТП Банк» продав право вимоги за його кредитом, ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

В кінці 2013 року свій борг перед іпотекодержателем ТОВ «ОТП Факторинг Україна», він погасив у повному обсязі, в наслідок чого, 11 квітня 2014 року, за заявою іпотекодержателя договір іпотеки було припинено, як фактично виконаний та знято заборони відчуження приватним нотаріусом ОСОБА_7 Під час проведення процедури зняття заборони, нотаріус повідомив йому про існування арештів на належне йому майно, в тому числі на вказану вище квартиру, накладених вказаними вище Постановами державних виконавців. Оскільки він повністю погасив борг і відпала будь-яка необхідність в арешті його майна за вказаними Постановами, він звернувся до Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ з проханням скасувати вказані арешти. Однак в задоволені його заяви було відмовлено,з посиланням на те, що виконавче провадження ВП №27664271 було передано в архів та знищено, а виконавче провадження ВП №31611744 так і не було йому надано без зазначення причин. Начальник Першого суворовського відділу ДВС ОМУЮ рекомендував йому звернутися з питанням про зняття арешту до суду.

Тому, враховуючи те, що відповідачем порушуються його права власності, на підставі ст. 391 ЦК України, просив його позов задовольнити та арешт з належного йому майна, накладеного за вказаними Постановами виконавчої служби, скасувати.

Представник Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ Чернишева Н.І. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що дійсно, зазначені позивачем виконавчі провадження були закінчені на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчий лист був повернутий стягувачеві, а саме, у зв'язку з погашенням, позивачем по даній справі, боргу перед банками. Однак, позивач не сплатив виконавчий збір, тому вони не мали право скасувати вказані вище Постанови про арешт. При цьому, представник Чернишева Н.І. пояснила, що надати будь-які докази не сплати позивачем виконавчого збору, вона не може, оскільки виконавче провадження ВП №27664271 за 2010 рік, передбаченими законом строками було знищено, а місце знаходження виконавчого провадження ВП №31611744 за 2012 рік, ні їй ні її керівництву не відоме. Тому надати документальні підтвердження с обґрунтувань не визнання позову вона не може. Також вона пояснила, що на теперішній час на майно позивача, знову накладено арешт, у зв'язку з наявністю у нього боргу по сплаті комунальних платежів, що також на її думку може бути підставою про відмову в задоволені позовних вимог.

Відповідачі ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися в порядку, встановленому законом, замовною поштою. Причини неявки суду не повідомили.

Вислухав учасників судового засідання, вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених судом та досліджених доказів, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між позивачем і ПАТ «ОТП Банк» були укладені кредитний та іпотечний договори, в забезпечення яких, позивач передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 (л.с. №№10,15).

У зв'язку з наявністю у позивача боргу, перед банком за кредитним договором, 01 березня 2010 року, Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 був виданий виконавчий напис №1775 про стягнення з ОСОБА_1 боргу.

На підставі зазначеного нотаріального напису, Першим відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції були заведені виконавчі провадження, спочатку ВП №27664271 в 2010 році та №31611744 у 2012 році. В рамках вказаних виконавчих проваджень, на виконання нотаріального напису, державним виконавцем Боржемським С.І., 19 квітня 2010 року було винесено Постанову №В-8/500 про накладення арешту на все належне ОСОБА_1 майно, в тому числі і квартиру АДРЕСА_1. А 23 січня 2012 року, аналогічну Постанову було винесено державним виконавцем Главацьким Ю.А., що в судовому засіданні підтвердили позивач та представник державної виконавчої служби Чернишева Н.І. та що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та про відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, витребуваних ухвалою суду за клопотанням представника позивача, які приєднані до справи (л.с. №№47-49).

Згідно листа №54 Ф від 15 квітня 2014 року, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», станом на 15 квітня 2014 року, заборгованість за кредитним договором №ML 500/222/2007, від 07 грудня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 і ПАТ «ОТП Банк» - не має. Фінансових претензій по даному Кредитному договору до ОСОБА_1 з боку ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», немає (л.с. №№9,10).

Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №20371224 та №20368690 від 11 квітня 2014 року, обтяження по іпотечному договору між ОСОБА_1 і ПАТ «ОТП Банк» та іпотеку припинено (л.с. №№11-14).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відпала необхідність в арешті майна позивача, в тому числі і на належну йому квартиру, які були накладені Постановами державних виконавців Боржемським С.І. і Главацьким Ю.А., про які вказано вище. Тому зазначені постанови підлягають скасування, оскільки вони порушують права власності позивача ОСОБА_1. які захищаються Конституцією та Законодавством України.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність прав приватної власності.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ, якими вона обґрунтовувала заперечення проти позовних вимог, оскільки вони ніякими фактичними даними та допустимими доказами не підтверджені. А посилання представник, як в судовому засіданні так і в своїх письмових запереченнях на те, що на сьогоднішній день відкрите нове виконавче провадження про примусове стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» в сумі 6 807 гривень 74 копійок, по якому також винесено нову постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1, ніякого відношення до спору по даній справі, не мають. З чим за підсумком розгляду даної справи, в судовому засіданні погодилася і сама представник Чернишева Н.І.

Згідно ст.ст. 10 та 60 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 222 ЦПК України, ст. 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Скасувати арешт на все належне майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1, які на праві власності належать ОСОБА_1, накладений Постановою В-8/500 від 19 квітня 2010 року, державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Боржемського С.І.

Скасувати арешт на все майно, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1, які на праві власності належать ОСОБА_1, накладений Постановою В-11/484 від 23 січня 2012 року, державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Главацького Ю.А.

Копію рішення направити відповідачам Публічному акціонерному товариству «ОТП Банк» та Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя: