Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№333/4673/15
Провадження №22-ц/778/5938/15
Головуючий у 1-й інстанції: Наумова І.Й.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Сапун О.А.,

Савченко О.В.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання.

Посилався на те, що є пенсіонером. На час звернення до суду з позовом йому виповнилося 77 років, більше 17 років він є непрацездатним, постійно хворіє та потребує матеріальної допомоги, оскільки пенсії у розмірі 1 212 грн. 24 коп. не вистачає на купівлю ліків, одягу, сплату комунальних платежів на житло та на повноцінну їжу.

З відповідачем ОСОБА_4, який є його сином, він проживає за однією адресою - у квартирі АДРЕСА_1. До квартири відповідач був вселений на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2011 року проживає за однією адресою в квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 в добровільному порядку не бажає надавати йому матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує солідний дохід. Відносини з сином неприязні, постійно виникають сварки з приводу житла.

Він не позбавлений батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ніколи не ухилявся від виконання своїх обов'язків по відношенню до відповідача та сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття.

Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на його утримання у розмірі ? частки усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісяця.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_3, заперечення ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі пунктів 2,3 частини 1 статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За положеннями частин 1,3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків передбачено главою 17 розділу ІІІ СК України, яка містить статті 202-206.

Відповідно до статті 202 СК України, на підставі якої був заявлений позов, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Такий обов'язок дітей закріплений в статті 51 Конституції України.

За вимогами статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до вимог пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_3 є батьком повнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Стосунки між позивачем та відповідачем неприязні, між ними постійно виникають сварки через користування квартирою, яка є власністю позивача і до якої ОСОБА_4 був вселений на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2011 року ( а. с. 2-8 ).

Позивач є непрацездатним та особою похилого віку, на день звернення до суду йому виповнилося 77 років, він знаходиться на пенсійному забезпеченні. З копії довідки управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі Запорізької області №2618 від 14.07.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 отримує пенсію за віком у сумі 1212 грн. 24 коп. ( а. с. 15 ).

ОСОБА_4 працює у концерні «МТМ», отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 3 645 грн. 39 коп. ( а. с. 48 ).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що свідченням потреби в отриманні сторонньої матеріальної допомоги є отримання позивачем доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Оскільки дохід позивача перевищує встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то підстав для стягнення на його користь аліментів не має.

З такими висновками суду погодитися неможна, оскільки законодавець пов'язує обов'язок дітей утримувати батьків за двох обставин: коли батьки є непрацездатними та якщо вони потребують матеріальної допомоги, і законодавством не визначено обмеження в отриманні аліментів у разі, якщо отримуваний дохід батьків, на користь яких стягуються аліменти, перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Як вбачається з матеріалів справи позивач за станом здоров'я та в силу похилого віку ( 10 серпня 2015 року йому виповнилося 78 років ), потребує щомісяця витрачати кошти на придбання ліків, також він несе витрати по оплаті за житлово-комунальні послуги, придбанні побутових предметів першої необхідності та харчів, інших доходів, крім пенсії, не має, тобто є непрацездатною особою та потребує матеріальної допомоги.

Ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції, крім вищевикладеного, бере до уваги вимоги статті 205 СК України. Згідно цієї норми матеріального права суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін; при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

З урахуванням тієї обставини, що відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток, суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення аліментів на утримання батька в частці від заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги, що позивач не позбавлений можливості одержання утримання також від повнолітньої дочки, до якої позов ним не пред'явлено.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів підлягають задоволенню частково у розмірі 1/8 частини від заробітку (доходу) відповідача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 80, частин 3,5 статті 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 365 грн. 40 коп. (243,60 грн. + 121,80 грн.).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду на підставі статей 307,309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити инове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Бердянськ Запорізької області, на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 01 липня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_4 у дохід держави судовий збір у сумі 365 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: