АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1584/15 Справа № 182/8183/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бабаніна В. А. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Дніпропетровськ Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А:

21 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 609, посилаючись на те, що шлюб між ними було зареєстровано повторно 19 грудня 2013 року. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з чим розірвання шлюбу в органах РАЦС є неможливим. З червня 2014 року припинили шлюбні відносини, з причини, що кожен має різні погляди на життя, права та обов'язки, в дружини постійно виникали образи, з різних причин, які неможливо усунути.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року ухвалено: позовну заяву ОСОБА_3 - задовольнити; шлюб, зареєстрований 19 листопада 2013 року по актовому запису № 609 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, від якого є неповнолітня дитина - розірвати; після розірвання шлюбу громадянину ОСОБА_3 залишити прізвище «ОСОБА_3», громадянці ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки суд першої інстанції в описовій та мотивувальній частині вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах та межах позовних вимог, вважає за необхідне її частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області ухвалюючи рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу виходив з того, що сторони з 19 листопада 2013 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З червня 2014 року спільне життя подружжя припинено через відсутність взаємопорозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними постійно виникали непорозуміння. Взаємовідносини, що склалися між сторонами, виключають подальше спільне життя. За таких обставин суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і шлюб необхідно розірвати. Спір щодо спільного майна між сторонами будуть вирішувати окремо в судовому порядку. Дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з батьком.

Судова колегія не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції, оскільки описова частина рішення суду не відповідає позовній заяві (а.с.2), позовні вимоги протягом розгляду справи не змінювались, не уточнювались, справа розглянута за відсутністю сторін за їх заявами, а відтак суд безпідставно навів мотиви про те, що дитина після розірвання шлюбу залишаться проживати з батьком. Зазначена мотивація суду не ґрунтується на позовних вимогам та доказах у справі, суд першої інстанції не встановлював та не перевіряв ці обставини, тобто мотиви за судовим рішенням не відповідають обставинам справи.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене судом рішення не відповідає.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, мають преюдиціальне значення для розгляду судом інших спорів між тими ж сторонами.

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону не врахував, у порушення вказаних норм процесуального права суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст.112 СК України ч.1 - суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; ч.2 - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції порушуючи вимоги вказаного закону зазначив обставини, які не були предметом спору, в судовому засіданні не з`ясовувались та не перевірялись, у зв'язку з чим судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п.1-4 ч. 1 ст.309 ЦПК України змінює рішення суду першої інстанції з виключенням з мотивувальної частини рішення суду текст в наступній редакції «дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з батьком».

Описова частина рішення суду не має преюдиціального значення для вирішення інших спорів сторін, а тому може бути у вказаній частині виправлена у відповідності до вимог ст. 219 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому судова колегія залишає його без змін.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на це, з урахуванням зміни мотивувальної частини рішення суду, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року - змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року текст в наступній редакції «Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з батьком».

В іншій частині рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь