РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Груздєві П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, ОСОБА_2 про визнання права власності на водні живі біоресурси,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить визнати право власності ОСОБА_1 на водні живі біоресурси (риба, раки) які знаходяться у водоймі ( 8=21.7 га) в с. Скелювате, Очеретуватської сільської ради Токмацького району Запорізької області., а саме товстолоба - 8000 кг., коропа - 7500 кг., білого амура - 7500 кг., карася - 2000 кг., рак - 500 кг. на загальну суму 1095750 ( один мільйон дев'яносто п'ять тисяч сімсот п'ятдесят) грн.

Позов обґрунтовує наступним.

Позивач здійснює рибогосподарську діяльність у с. Скелювате, Очеретуватської сільської ради Токмацького району Запорізької області, відповідно до Режиму рибогосподарської експлуатації водойми, що затверджений Державним агентством рибного господарства України від 18.07.2014 р., терміном його дії з 18.07.14 по 18.12.2014 року.

До зазначеного періоду водойма (землі водного фонду - ставок), Токмацькою РДА, була надана в оренду ОСОБА_2, з яким позивачем 20.04.2010 року, було укладено договір про спільну діяльність, з метою здійснення рибництва (аквакультура). За даним договором, лише позивач має право на зариблення ставка, що передбачено п. 3 договору. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», діяльність у галузі ведення рибного господарства поділяється на рибогосподарську та сільськогосподарську (аквакультуру): аквакультура (рибництво) - цілеспрямоване використання рибогосподарських водних об'єктів (їх частин) для одержання максимальних обсягів корисної біологічної сільськогосподарської продукції (риби, молюсків, безхребетних, водоростей, інших водних організмів), шляхом їх штучного розведення та утримання. Використання водних біоресурсів, які перебувають у межах ізольованих природних або штучно створених водних об'єктів, наданих у користування для потреб аквакультури, не належить до спеціального використання і здійснюється в порядку визначеному власниками цим водних біоресурсів ст. 27 даного Закону.

Пп. 23-24 «Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства» затвердженого Постановою КМУ від 28.09.1996 р. № 1192, визначаються основні вимого для здійснення спеціального використання водних живих ресурсів на основі відповідних правил, що розробляються органами рибоохорони за басейно - територіальним принципом та спеціальними режимами рибальства, що розробляються на підставі біологічних обґрунтувань. Ці ж норми закріплено у п. 2.1 « Інструкції про порядок спеціального використання риби та інших водних живих ресурсів», затвердженою наказом Мінагрополітики України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища і ядерної безпеки України від 11.11.2005 року, №623/404., а також у п.2. «Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах», затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України №4 від 15.01.2008 року.

Відповідно до п.2.8 «Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах» та п. 2.1. «Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства», користувач, якому видано Режим, має одноосібне право власності на спеціальне використання водних живих ресурсів у цьому рибогосподарському водному об'єкті та на вилучені водні біоресурси - з моменту, коли вони потрапили до його знарядь лову.

Право спеціального використання водних біоресурсів в водоймах СТРГ припиняється шляхом скасування дії Режиму, у разі неодноразового (два рази і більше) невиконання приписів або неодноразового порушення користувачем вимог «Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах», або Режиму.

Після отримання позивачем всіх дозвільних документів на зариблення водойми, 20.04.2010 року, за договором поставки рибо посадкового матеріалу № 20/04-2010 року, було придбано рибо посадковий матеріал товстолобика у кількості 1900 кг. та здійснено його вселення до водойми, про що 12.05.2010 року, складено акт б/н, про зариблення ставка в с. Скелювате. 16.06.2012 р. згідно товарно-транспортної накладної, ОСОБА_1А придбав личинку риби білого амуру та карася в кількості 1 мільйон штук та здійснив їх вселення до водойми про що також 24.07.2012 р. було складено акт №1 про зариблення ставка в с. Скелювате. 13.05.2013 р, згідно видаткової накладної було придбано позивачем рибо посадковий матеріал, а саме: карп годовик в кількості 1900 кг., білий амур годовик в кількості 50 кг., товстолобик годовик в кількості 50 кг. та рак годовик в кількості 100 кг. та здійснено його вселення до водойми в с. Скелювате, про що даного ж дня і складено акт №2 про зариблення. Якість всього рибо посадкового матеріалу підтверджується ветеринарними свідоцтвами. Після цього, позивач звернувся до відповідача з проханням про підтвердження факту зариблення, на що отримав відповідь що йому потрібно звернутися до суду для встановлення даного факту. І як наступне, позивачем було направлено позов до Токмацького районного суду про встановлення зариблення, на що судом 20 липня 2015 року, було задоволено позов на користь позивача, і постановлено рішення по цивільній справі №328/2373/15-ц. провадження № 2/328/849/15 визнано, що зариблення ставка в с. Скелювате Токмацького району Запорізької області у 2010-2013 роках проводилося саме ОСОБА_1, одноособово.

Виходячи з наведеного, позивач захищаючи свої матеріальні та процесуальні права на дану продукцію, має право на використання в подальшому вирощених ним біоресурсів, яке може бути порушене іншими особами у разі їх вилову або укладення договору оренди ставка з будь якою фізичною чи юридичною особою. Тому виникає необхідність у постановлені рішення про визнання права власності на водні живі біоресурси за позивачем.

У відповідності до п. 1.ч.2. ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, визнання права судом.

Крім того ч. ст. 320 ЦК України встановлено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Слід зазначити і наступне, що відповідно до ст. 333 ЦК України передбачено, особа, яка зібрала ягоди, лікарські рослини, зловила рибу або здобула іншу річ у лісі, водоймі тощо, є їхнім власником, якщо вона діяла відповідно до закону, місцевого звичаю або загального дозволу власника відповідної земельної ділянки.

Ст. ст. 34-37 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» що право суб'єктів рибного господарства мають власність на водні біоресурси, добуті у порядку, встановленому законом, а також на доходи від їх реалізації. Саме основне встановлено ст. 37 даного Закону, що у власності суб'єктів господарювання та фізичних осіб, іноземців, осіб без громадянства, а також іноземних юридичних осіб можуть перебувати окремі види водних біоресурсів, які на законних підставах, з додержанням умов та правил добування вилучені з природного середовища або розведені у штучно створених умовах, що підтверджено документами, які засвідчують законність їх набуття.

Водні біоресурси, вилучені в порядку спеціального використання, є власністю користувачів з моменту, коли вони потрапили до знарядь вилову, крім видів, що становлять особливу природоохоронну, наукову та естетичну цінність, а також види, занесені до Червоної книги України.

У відповідності до відповіді Інституту рибного господарства Національної академії аграрних наук від 14.09.2015 року № 08-311, в якому на замовлення позивача було проведено дослідження по кількості запасів живих водних ресурсів, становить станом на вересень 2015року, а саме: товстолоба - 8000 кг., коропа - 7500 кг., білого амура -7500 кг., карася - 2000 кг., рак - 500 кг.

Згідно середньостатистичним цінам, та відповіді Головного управління статистики у Запорізькій області від 30.09.15 р. № 14-08/628, середні ціни на продовольчі товари в торгових мережах у Запорізькій області станом на серпень 2015 року, на рибну продукцію складає 40 грн. 83 коп., за один кг. товстолоба, і становить 326640 грн., коропа та білого амура відповідно на суму 612450 грн., карась, що становить 81660 грн., та рак за ціною 150 грн. на суму 75000 грн. що в загальному на суму 1095750 грн. водних живих біоресурсів.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач здійснює рибогосподарську діяльність у с. Скелювате, Очеретуватської сільської ради Токмацького району Запорізької області, відповідно до Режиму рибогосподарської експлуатації водойми, що затверджений Державним агентством рибного господарства України від 18.07.2014 р., терміном його дії з 18.07.14 по 18.12.2014 року.

До зазначеного періоду водойма (землі водного фонду - ставок), Токмацькою РДА, була надана в оренду ОСОБА_2, з яким позивачем 20.04.2010 року, було укладено договір про спільну діяльність, з метою здійснення рибництва (аквакультура). За даним договором, лише позивач має право на зариблення ставка, що передбачено п. 3 договору. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», діяльність у галузі ведення рибного господарства поділяється на рибогосподарську та сільськогосподарську (аквакультуру): аквакультура (рибництво) - цілеспрямоване використання рибогосподарських водних об'єктів (їх частин) для одержання максимальних обсягів корисної біологічної сільськогосподарської продукції (риби, молюсків, безхребетних, водоростей, інших водних організмів), шляхом їх штучного розведення та утримання. Використання водних біоресурсів, які перебувають у межах ізольованих природних або штучно створених водних об'єктів, наданих у користування для потреб аквакультури, не належить до спеціального використання і здійснюється в порядку визначеному власниками цим водних біоресурсів ст. 27 даного Закону.

Після отримання позивачем всіх дозвільних документів на зариблення водойми, 20.04.2010 року, за договором поставки рибо посадкового матеріалу № 20/04-2010 року, було придбано рибо посадковий матеріал товстолобика у кількості 1900 кг. та здійснено його вселення до водойми, про що 12.05.2010 року, складено акт б/н, про зариблення ставка в с. Скелювате. 16.06.2012 р. згідно товарно-транспортної накладної, ОСОБА_1А придбав личинку риби білого амуру та карася в кількості 1 мільйон штук та здійснив їх вселення до водойми про що також 24.07.2012 р. було складено акт №1 про зариблення ставка в с. Скелювате. 13.05.2013 р, згідно видаткової накладної було придбано позивачем рибо посадковий матеріал, а саме: карп годовик в кількості 1900 кг., білий амур годовик в кількості 50 кг., товстолобик годовик в кількості 50 кг. та рак годовик в кількості 100 кг. та здійснено його вселення до водойми в с. Скелювате, про що даного ж дня і складено акт №2 про зариблення. Якість всього рибопосадкового матеріалу підтверджується ветеринарними свідоцтвами. Після цього, позивач звернувся до відповідача з проханням про підтвердження факту зариблення, на що отримав відповідь що йому потрібно звернутися до суду для встановлення даного факту. І як наступне, позивачем було направлено позов до Токмацького районного суду про встановлення зариблення, на що судом 20 липня 2015 року, було задоволено позов на користь позивача, і постановлено рішення по цивільній справі №328/2373/15-ц. провадження № 2/328/849/15 визнано, що зариблення ставка в с. Скелювате Токмацького району Запорізької області у 2010-2013 роках проводилося саме ОСОБА_1, одноособово.

Виходячи з наведеного, позивач захищаючи свої матеріальні та процесуальні права на дану продукцію, має право на використання в подальшому вирощених ним біоресурсів, яке може бути порушене іншими особами у разі їх вилову або укладення договору оренди ставка з будь якою фізичною чи юридичною особою. Тому виникає необхідність судового захисту шляхом визнання права власності на водні живі біоресурси за позивачем.

У відповідності до відповіді Інституту рибного господарства Національної академії аграрних наук від 14.09.2015 року № 08-311, в якому на замовлення позивача було проведено дослідження по кількості запасів живих водних ресурсів, становить станом на вересень 2015року, а саме: товстолоба - 8000 кг., коропа - 7500 кг., білого амура -7500 кг., карася - 2000 кг., рак - 500 кг.

Згідно середньостатистичним цінам, та відповіді Головного управління статистики у Запорізькій області від 30.09.15 р. № 14-08/628, середні ціни на продовольчі товари в торгових мережах у Запорізькій області станом на серпень 2015 року, на рибну продукцію складає 40 грн. 83 коп., за один кг. товстолоба, і становить 326640 грн., коропа та білого амура відповідно на суму 612450 грн., карась, що становить 81660 грн., та рак за ціною 150 грн. на суму 75000 грн. що в загальному на суму 1095750 грн. водних живих біоресурсів.

Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами: копією рішення Токмацького районного суду Запорізької області у справі № 328/2373/15-ц від 20.07.2015 р., копією відповіді держагенства рибного господарства № 2-7-2/988-15 від 03.03.15 року та 12.03.2015 року, копією режиму рибогосподарської експлуатації режиму водойми від 01.07.14 року, копією ветеринарного свідоцтва від 12.05.10 року , 23.06.12 року, 13.05.2013 року, копією актів про зариблення від 12.05.10 року, 23.06.12 року, 13.05.2013 року, копією договору № 20/04-2010 від 20.04.2010 р. поставки рибопосадкового матеріалу, копією відповіді інституту рибного господарства від 14.09.2015 року № 08-311., копією відповіді ГУ статистики у Запорізькій області № 14-08/628.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», діяльність у галузі ведення рибного господарства поділяється на рибогосподарську та сільськогосподарську (аквакультуру): аквакультура (рибництво) - цілеспрямоване використання рибогосподарських водних об'єктів (їх частин) для одержання максимальних обсягів корисної біологічної сільськогосподарської продукції (риби, молюсків, безхребетних, водоростей, інших водних організмів), шляхом їх штучного розведення та утримання. Використання водних біоресурсів, які перебувають у межах ізольованих природних або штучно створених водних об'єктів, наданих у користування для потреб аквакультури, не належить до спеціального використання і здійснюється в порядку визначеному власниками цим водних біоресурсів ст. 27 даного Закону.

Пп. 23-24 «Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства» затвердженого Постановою КМУ від 28.09.1996 р. № 1192, визначаються основні вимого для здійснення спеціального використання водних живих ресурсів на основі відповідних правил, що розробляються органами рибоохорони за басейно - територіальним принципом та спеціальними режимами рибальства, що розробляються на підставі біологічних обґрунтувань. Ці ж норми закріплено у п. 2.1 « Інструкції про порядок спеціального використання риби та інших водних живих ресурсів», затвердженою наказом Мінагрополітики України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища і ядерної безпеки України від 11.11.2005 року, №623/404., а також у п.2. «Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах», затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України №4 від 15.01.2008 року.

Відповідно до п.2.8 «Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах» та п. 2.1. «Тимчасового порядку ведення рибного господарства і здійснення рибальства», користувач, якому видано Режим, має одноосібне право власності на спеціальне використання водних живих ресурсів у цьому рибогосподарському водному об'єкті та на вилучені водні біоресурси - з моменту, коли вони потрапили до його знарядь лову.

Право спеціального використання водних біоресурсів в водоймах СТРГ припиняється шляхом скасування дії Режиму, у разі неодноразового (два рази і більше) невиконання приписів або неодноразового порушення користувачем вимог «Інструкції про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах», або Режиму.

У відповідності до п. 1.ч.2. ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, визнання права судом.

Крім того ч. ст. 320 ЦК України встановлено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Слід зазначити і наступне, що відповідно до ст. 333 ЦК України передбачено, особа, яка зібрала ягоди, лікарські рослини, зловила рибу або здобула іншу річ у лісі, водоймі тощо, є їхнім власником, якщо вона діяла відповідно до закону, місцевого звичаю або загального дозволу власника відповідної земельної ділянки.

Ст. ст. 34-37 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» що право суб'єктів рибного господарства мають власність на водні біоресурси, добуті у порядку, встановленому законом, а також на доходи від їх реалізації. Саме основне встановлено ст. 37 даного Закону, що у власності суб'єктів господарювання та фізичних осіб, іноземців, осіб без громадянства, а також іноземних юридичних осіб можуть перебувати окремі види водних біоресурсів, які на законних підставах, з додержанням умов та правил добування вилучені з природного середовища або розведені у штучно створених умовах, що підтверджено документами, які засвідчують законність їх набуття.

Водні біоресурси, вилучені в порядку спеціального використання, є власністю користувачів з моменту, коли вони потрапили до знарядь вилову, крім видів, що становлять особливу природоохоронну, наукову та естетичну цінність, а також види, занесені до Червоної книги України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області, ОСОБА_2 про визнання права власності на водні живі біоресурси задовольнити повністю.

Визнати право власності ОСОБА_1 на водні живі біоресурси (риба, раки) які знаходяться у водоймі ( S=21.7 га) в с. Скелювате, Очеретуватської сільської ради Токмацького району Запорізької області., а саме товстолоба - 8000 кг., коропа - 7500 кг., білого амура - 7500 кг., карася - 2000 кг., рак - 500 кг. на загальну суму 1095750 (один мільйон дев'яносто п'ять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь, але не були присутні при оголошені рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти дній з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: