Справа № 540/402/15-ц
Номер провадження 2/540/134/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 року. Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Ряднини В.М.

за участю: секретаря Сизоненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

у квітні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики у сумі 24307,29 гривень, обґрунтовуючи позов тим, що 16 жовтня 2013 року, між ним та ОСОБА_2 (відповідач 1) було укладено договір позики. Згідно п. 1.2 договору позики позивач передав а відповідач прийняв у власність 15520 гривень. ОСОБА_3 (відповідач 2) та ОСОБА_4 (відповідач 3) розписками від 16.10.2013 року взяли на себе обовязок повернути борг в сумі 15520 гривень, якщо ОСОБА_2 не поверне борг позивачу. Але ОСОБА_2 кошти до теперішнього часу не повернула, в зв'язку з чим він змушений звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява в якій просить справу слухати без його участі, наполягає на задоволенні його позовних вимог з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не зявилися хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце розгляду цивільної справи, причини неявки в судове засідання суд не повідомили.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачами пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Як встановлено у судовому засіданні, 16 жовтня 2013 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (відповідач 1) було укладено договір позики. Згідно п. 1.2 договору позики ОСОБА_1 передав а відповідач прийняв у власність 15520 гривень. ОСОБА_3 (відповідач 2) та ОСОБА_4 (відповідач 3) розписками від 16.10.2013 року взяли на себе обовязок повернути борг в сумі 15520 гривень, якщо ОСОБА_2 не поверне борг позивачу, тобто між сторонами укладено договір позики.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку з тим, що відповідачі не повернули позивачу кошти вчасно, вони зобовязані повернути 15520,00 грн. - сума боргу, 716,89 грн. - розмір відсотків річних від суми позики та 8070,40 грн. - проценти індексу інфляції. Усього заборгованість складає 24307,29 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань не виконали, а тому з них солідарно слід стягти борг в розмірі 24307,29 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягти судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 61, 62, 212, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України , суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 24307 (двадцять чотири тисячі триста сім) гривень 29 копійок.

Стягти з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :