Справа № 646/855/13-ц
Провадження 2/646/130/2015
ЧЕРВОНОЗАВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.15 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Олізаренко С.М.,

при секретарях - Веремєєвій Ю.Л., Тімановській (Кочуковій)О.П.,

розглянувши цивільну справу за позовом Державного підприємства «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Основ»янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» до ОСОБА_1, треті особи Харківська міська рада та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1, в якому просив визнати прибудову, збудовану відповідачем, самочинним будівництвом та зобов'язати його усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованої прибудови та огорожі навколо прибудови.

В обґрунтування позову послався на те, що на балансі відокремленого підрозділу «Основ'янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця» знаходиться частина нежитлової будівлі (майстерня водопостачання), на яку виконаний технічний паспорт та отримано Свідоцтво про право власності № 1704 від 14.08.2008 р.

Згідно рішення Виконавчого комітету Червонозаводської районної в місті Харкові ради від 06.11.07 р. № 744 "Про надання поштових адрес..." майстерням водопостачання було надано поштову адресу: АДРЕСА_1. Зазначена майстерня водопостачання розташована на землях , які надані залізниці в постійне користування згідно Державного Акту на право постійного користування землею серія ХР-39-01 -001837 від 23.12.1998 р.

Частину будівлі (приміщення - площею 18 кв.м.), що не перебуває на балансі позивача, займає ОСОБА_1, згідно ордеру № 1176, виданого 24.06.1958р. його матері ОСОБА_3, яка померла в 2002 р.

На момент отримання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 1704 від 14.08.2008р. дана частина будівлі, що займає ОСОБА_1, проінвєнтаризована не була та вказаним Свідоцтвом не охоплена.

При оформленні технічних паспортів робітники БТІ не змогли проінвентаризувати та зробити заміри в приміщенні, де зареєстрований ОСОБА_1, так як власник був невідомий та в установленому порядку не визначений. Доступ до приміщення був неможливим, в результаті зведення навколо цього об'єкту бетонної огорожі.

Позивачу стало відомо про мешканця даного приміщення лише після його звернення 24.11.09р., в якому він просив прописати його за адресою - АДРЕСА_1, так як він прописаний за старою адресою: АДРЕСА_1. 01.12.2009 р. позивачем було проведено обстеження цього об'єкту та виявлено самовільно збудовану двоповерхову прибудову поряд з залізничною колією. Споруда прибудована до майстерень водопостачання , про що було складено акт та зроблено фото. На підставі звернення ОСОБА_1, виконавчим комітетом Червонозаводської районної у місті Харкові ради було прийнято рішення від 02.02.2010 № 31 стосовно відміни п.1.1.рішення від 06.11.2007р. № 744 щодо присвоєння поштової адреси майстерні водопостачання.

11.02.2010р. ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про приватизацію кімнати площею 18.кв.м., однак йому було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували його проживання в даному приміщенні, особистий рахунок не відкритий, в картці бухгалтерського обліку наявність житлового приміщення не зазначена, договору найму житлового приміщення не укладено. На цей час відповідач - ОСОБА_1 не має жодного правовстановлюючого документу на займане ним приміщення.

Згідно Довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №2345937 від 17.12.2010р. квартира АДРЕСА_1 в бюро не заінвентаризована та по праву власності не зареєстрована.

Згідно довідки з сектору архівів ДП «Південна залізниця» №НА-10-165 від 23.12.2009р. рішення про виділення земельної ділянки під забудову, актів вводу в експлуатацію щодо будівель які знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 не значиться.

Не маючи ніяких правовстановлюючих документів, без дозволу на виконання будівництва та документів, які б надавали право на виконання будівельних робіт та без проектної документації, ОСОБА_1 збудував самовільну прибудову (два поверхи) до майстерні водопостачання на земельній ділянці, яка була надана залізниці в постійне користування згідно Державного Акту на право постійного користування землею серія ХР-39- 01-001837 від 23.12.1998 р.

В результаті самовільного захоплення земельної ділянки, ОСОБА_1 влаштував огорожу на земельній ділянці, яка не знаходиться у його користувані на умовах оренди та не належить на правах приватної власності, та перешкоджає належному користувачу ділянки здійснювати свої права на землю (розміщування техніки, будівельних матеріалів).

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Пояснили, що прибудова побудована відповідачем самовільно, останній ухиляється від її знесення; узаконення прибудов є неможливим.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що за вказаною адресою відповідач проживав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3 та іншими членами родини. ОСОБА_3 вселилася в квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордера, виданого 24.06.1958р. Вказаний будинок мав спільний для всіх його мешканців коридор, кухню та санвузол. Через деякий час ОСОБА_3 разом з іншими мешканцями вказаного будинку була поставлена на квартирний облік. В подальшому вказаний будинок був переданий під майстерні, кімната, яку займала ОСОБА_3 зі своєю родиною, була ізольована від комунікаційних послуг та кухні шляхом закладення дверей до загального коридору. У зв'язку з викладеним, ОСОБА_3 було надано дозвіл на обладнання тимчасового санвузла, окремого виходу з кімнати та кухні, що і було нею збудовано. Оскільки квартиру ОСОБА_3 так і не отримала, відповідач ОСОБА_1 продовжував проживати у вказаній квартирі, поставивши ворота до огорожі навколо будинку. Від узаконення вказаної прибудови відповідач не ухилявся і не ухиляється, але в теперішній час це не можливо без оформлення прав на земельну ділянку, на якій розміщена прибудова.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом з копії технічного паспорту та свідоцтва про право власності № 1704 від 14.08.2008 р. встановлено, що на балансі відокремленого підрозділу «Основ'янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця» знаходиться частина нежитлової будівлі (майстерня водопостачання). (а.с.7-14,15, 16-19, 20-23, 29-30)

Зазначена майстерня водопостачання розташована на землях, які надані залізниці в постійне користування згідно Державного Акту на право постійного користування землею серія ХР-39-01 -001837 від 23.12.1998р. (а.с.25-28)

Частину будівлі (приміщення - площею 18 кв.м.), що не перебуває на балансі ДП "Південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Основ'янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління", займає ОСОБА_1 , згідно ордеру № 1176, виданого 24.06.1958 р. його матері ОСОБА_3, яка померла в 2002р. (а.с.35)

На момент отримання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №1704 від 14.08.2008р. даначастина будівлі,що займає ОСОБА_1, проінвєнтаризована не була та вказаним Свідоцтвом не охоплена. (а.с.20-23а, 29-30)

24.11.09р. ОСОБА_1 звернувся з заявою, в якій просив зареєструвати його за адресою: АДРЕСА_1; оскільки він зареєстрований за старою адресою: АДРЕСА_1. (а.с.36)

На підставі звернення ОСОБА_1 виконавчим комітетом Червонозаводської районної у місті Харкові ради було прийнято рішення від 02.02.2010 № 31 стосовно скасували п.1.1.рішення від 06.11.2007р. № 744 щодо присвоєння поштової адреси майстерні водопостачання.

01.12.2009 р. позивачем було проведено обстеження цього об'єкту та виявлено самовільно збудовану двоповерхову прибудову поряд з залізничною колією. Споруда прибудована до майстерень водопостачання, про що було складено акт. (а.с.24)

11.02.2010р. ОСОБА_1 звернувся до позивача з заявою про приватизацію кімнати площею 18.кв.м., однак йому було відмовлено через відсутність документів, які б підтверджували його проживання в даному приміщенні, особистий рахунок не відкритий, в картці бухгалтерського обліку наявність житлового приміщення не зазначена, договору найму житлового приміщення не укладено. (а.с.38, 39)

Згідно Довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №2345937 від 17.12.2010р. квартира АДРЕСА_1 в бюро не заінвентаризована та по праву власності не зареєстрована. (а.с.33)

Згідно довідки з сектору архівів ДП «Південна залізниця» №НА-10-165 від 23.12.2009р. рішення про виділення земельної ділянки під забудову, актів вводу в експлуатацію щодо будівель які знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 не значиться. (а.с.34)

З технічного паспорту на будинок А-1 по АДРЕСА_1 вбачається, що приміщення №1-12 є самовільними прибудовами.

Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 14 постанови №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК.

Відповідно до ч. 1, 4, 7 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» , у разі виявлення факту самочинного будівництва об'єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об'єкта та компенсацію витрат, пов'язаних з таким знесенням. За рішенням суду самочинно збудований об'єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов'язаних із знесенням об'єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

Таким чином, знесення самочинного будівництва, у тому числі зведеного без проекту, є крайнім заходом і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об'єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Разом з тим, власник на підставі статей 391, 376 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності в тому числі і знесення самочинного об'єкту нерухомості при доведеності факту порушення його прав таким будівництвом.

З урахуванням наведеного та у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Відповідачем та його представником визнано факт того, що спірна прибудова є об'єктом самочинного будівництва. Також визнано, що ОСОБА_1 встановлені біля кімнати №12 ворота. Разом з тим, представник відповідача та відповідач наполягали на тому, що спірна прибудова не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що спірною прибудовою порушено права та інтереси інших осіб, вона зведена з істотним порушення будівельних норм і правил. Також з матеріалів справи не вбачається, що у встановленому законом порядку вирішувалося питання перебудови, та не встановлено, що вона є неможливою.

Таким чином, позивачем не дотримані передбачені ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» умови та процедура вирішення питання про знесення відповідачем спірної прибудови.

При цьому суд також враховує пояснює допитаних в судовому засіданні свідків, які під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, підтвердили суду, що вказані прибудови були збудовані за життя ОСОБА_3

Також суд вважає не доведеним, що огорожа навколо будинку та ворота біля кімнати № 9 прибудови встановлена саме відповідачем.

Разом з тим, суд вважає доведеним, що самовільно встановленими воротами біля кімнати №12 відповідачем чиняться перешкоди позивачу в користуванні земельної ділянки, що надана йому в постійне користування, а тому позов в частині знесення огорожі у вигляді вказаних воріт підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 27, 31, 57-60, 209, 212, 215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства «Південна залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Основ»янське будівельно-монтажне експлуатаційне управління» до ОСОБА_1, треті особи Харківська міська рада та ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, - шляхом знесення огорожі у вигляді воріт, що встановлені відповідачем біля кімнати №12.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.М. Олізаренко