АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/660/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24, 57 Чирва О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНовікова О. М.
суддівХрапка В. Д. , Ювшина В. І.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства ( далі ПрАТ ) «Янтарь», виконавчого комітету Золотоніської міської ради, третя особа: Інспекція з питань захисту прав споживачів у Черкаській області про захист прав споживача житлово-комунальних послуг та зустрічним позовом ПрАТ «Янтарь» до ОСОБА_6 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2010 року її було зобов'язано підписати з ПрАТ «Янтарь» договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Проте на сьогоднішній день сторонами так і не було належним чином виконане вказане рішення суду, оскільки ПрАТ «Янтарь» ухиляється від укладення договору, а саме не направляє на її адресу підготовлений текст договору.

Позивачка вказала, що в період з 2011 року по 2014 рік відповідач, в порушення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», неналежним чином відноситься до обовязків по обслуговуванню будинку та прибудинкової території. Тому, відповідно до п. 4 ст. 16 вказаного Закону України, виконавець зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі. Проте такі перерахунки зроблено не було.

Лише у квітні 2012 року ПрАТ «Янтарь» було підготовлено та затверджено побудинкові тарифи, які почали діяти з 01.06.2012 року. Крім того відповідачем не було надано обгрунтованої відповіді на заяви-претензії позивачки з приводу неналежного надання послуг ПрАТ «Янтарь», які вона неодноразово направляла на адресу останнього. ОСОБА_6 сама зробила розрахунки і вважає, що переплатила за надані житлово-комунальні послуги 668 грн. 53 коп.

Крім того позивачка вважає, що тарифи сформовані з порушенням діючого законодавства.

Також позивачка вказала у позові, що відповідач відмовляється внести відповідні зміни та проводити нарахування комунальних платежів виходячи з розміру її квартири у 35,8 кв.м. У квитанціях, які надсилав відповідач, вказана площа квартири у 37,72 кв.м., що не відповідає дійсності. Переплата за вказаний період складає 25 грн. 20 коп.

У зв'язку з вказаними вище неправомірними діями та бездіяльністю ПрАТ «Янтарь» вона зазнала моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 6 000 грн.

Так як згідно довідки управління житлово-комунального господарства Золотоніського міськвиконкому від 06.02.2013 року № 44 власником вищезазначеного будинку є виконавчий комітет Золотоніської міської ради, тому саме міська рада повинна повернути кошти витрачені на герметизацію швів в розмірі 500 грн., яка виконана нею за власний рахунок.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 збільшила свої позовні вимоги вказавши, що в кінці травня 2014 року під час дощів відбулося затоплення її квартири. Це відбулося внаслідок неналежного виконання ПрАТ «Янтарь» своїх обов'язків по обслуговуванню будинку, а саме труб водовідведення на горищному приміщенні, які роз'єдналися і вода почала заливати квартири і під'їзд. У зв'язку з цим позивачка просила додатково стягнути з відповідача 180 грн. заподіяної залиттям квартири шкоди.

Таким чином на підставі наведених обставин та уточнивши позовні вимоги ОСОБА_6 просила суд: зобов'язати ПрАТ «Янтарь» укласти з нею договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території; стягнути на її користь з ПрАТ «Янтарь» понесені витрати на відновлення її прав, а саме направлення поштової кореспонденції в розмірі 148 грн. 90 коп.; зобов'язати здійснити перерахунок вартості ненаданих та наданих не в повному обсязі послуг за період з 01.05.2011 року по 01.05.2014 року та стягнути на її користь з ПрАТ «Янтарь» різницю розміру здійсненої оплати за ненадані послуги, та надані не в повному обсязі, в розмірі 668 грн. 53 коп.; стягнути на її користь з ПрАТ «Янтарь» різницю розміру плати за надлишковою встановлені ними та оплачені нею квадратні метри належного їй житла в розмірі 25 грн. 20 коп.; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 6 000 грн.; стягнути на її користь з відповідача вартість нанесених їй матеріальних збитків в результаті затоплення квартири у розмірі 180 грн.

Також просила стягнути на її користь з виконавчого комітету Золотоніської міської ради понесені нею витрати на герметизацію швів в розмірі 500 грн.

У червні 2014 року ПрАТ «Янтарь» подало до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_6 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_6 є власницею приватизованої квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_6 користується житлово-комунальними послугами, проте договір не укладає та не проводе вчасно оплату за надані послуги. Внаслідок чого за період з 01.01.2011 року по 30.11.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 1115 грн. 48 коп. Остаточно уточнивши позовні вимоги за зустрічним позовом ПрАТ «Янтарь» просило стягнути з відповідачки 1153 грн. 28 коп. заборгованості.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_6 відмовлено повністю.

Зустрічний позов ПрАТ «Янтарь» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПрАТ «Янтарь» борг за надання житлово-комунальних послуг у розмірі 1115 грн. 50 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПрАТ «Янтарь» судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову - відмовити. При цьому вказує, що рішення міськрайонного суду - незаконне, необгрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 22.06.2006 року № 622 ВАТ «Янтар» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків і прибудинкових територій.

Згідно з п. 1.2 Статуту Приватного акціонерного товариства «Янтарь», затвердженого загальними зборами акціонерного товариства від 10.04.2012 року, ПрАТ «Янтарь» є правонаступником ВАТ «Янтар».

Відповідно до довідки управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 44 від 06.02.2013 року багатоквартирні житлові будинки м. Золотоноша є власністю Золотоніської міської ради та знаходяться на балансі управління житлово-комунального господарства Золотоніської міської ради та її виконавчого комітету.

ПрАТ «Янтарь» виконує роботи по утриманню та обслуговуванню вищевказаного житлового фонду в межах встановлених повноважним органом місцевого самоврядування тарифів, переліку житлово-комунальних послуг, їх вартості, структури, на підставі яких проводить розрахунки з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень.

Рішеннями виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 15.04.2010 року № 193, розрахунковий тариф на обслуговування житлового фонду багатоповерхових житлових будинків без ліфтів з 01.06.2010 року складає 1.64 грн. за 1 кв.м. загальної площі.

Аналогічними рішеннями виконавчого органу від 27.12.2011 року № 891 та від 18.04.2012 року № 192 встановлено розрахунковий тариф на обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 з першого січня кожного року відповідно 1.916 грн. та 1.887 грн. за 1 кв.м. загальної площі.

ОСОБА_6 є власницею квартири АДРЕСА_1.

Довідкою - розрахунком суми боргу підтверджується, що за період з 01.01.2011 року по 01.12.2013 року позивачка за первісним позовом має заборгованість перед ПрАТ «Янтарь» за отримані комунальні послуги в сумі 1 153 грн. 28 коп.

Договір про надання житлово-комунальних послуг з утримання будинків і прибудинкових територій між сторонами не укладено. При цьому позивачка по первісному позову не заперечувала, що ПрАТ «Янтарь» неодноразово пропонував їй укласти договір на надання комунальних послуг відповідно до типового договору.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України від 24 червня 2004 року № 1857-IV «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 вказаного закону споживач зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України № 1857-IV, вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. (Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року Справа № 6-110цс12)

Таким чином, приймаючи до уваги, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача і відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_6 у задоволенні позову про зобов'язання укласти договір.

Більше того, рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 вересня 2010 року вже було зобов'язано ОСОБА_6 укласти договір з ВАТ «Янтар» на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Рішення суду до цього часу не виконане.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги щодо ненадання ПрАТ «Янтарь» послуг по утриманню будинку належної якості, суд апеляційної інстанції звертає увагу на такі обставини.

Наявнимим в матеріалах справи доказами підтверджується, що відповідач за первісним позовом надавав послуги по утриманню будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен зявитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необгрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обгрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Акти-претензії, які надані ОСОБА_6 як доказ неналежно наданих комунальних послуг, складені з порушенням вищезазначеного закону, оскільки як вбачається з наданих актів-претензій представник виконавця не викликався.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачкою за первісним позовом не надано належних та допустимих доказів, того що ПрАТ «Янтарь» не виконує своїх обовязків по наданню житлово-комунальних послуг.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані ОСОБА_6 розрахунки по оплаті комунальних послуг ( т. 2 а.с.119) нічим не підтверджені і не можуть бути підставою для зміни рішення в цій частині.

Прибудинкова територія, яка перебуває в обслуговуванні ПрАТ «Янтарь», визначена органом місцевого самоврядування, що підтверджується Схемою прибудинкової території будинку Новоселівська 2а, яка погоджена з управлінням житлово-комунального господарства виконкому Золотоніської міської ради ( т. 2 а.с.222 ).

Що стосується посилання апелянтки на необґрунтованість тарифів на обслуговування житлового будинку, то вони встановлені у відповідності до пп. 2, п «а» ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчим органом Золотоніської міської ради і не оспорювались ОСОБА_6 у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції також правомірно відмовив в задоволенні позову в частині стягнення шкоди в сумі 180 грн. 00 коп., заподіяної в результаті залиття квартири після дощів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, навіть враховуючи, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, позивачка не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів заподіяння їй шкоди, визначення її розміру, встановлення причини залиття квартири та причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача та наслідками, які настали.

Наданий ОСОБА_6 Акт від 29.05.2014 року, складений тільки мешканцями дому, та фотокартки ( а.с. 95-118 т. 2) - недостатні для ухвалення обґрунтованого рішення про стягнення коштів з виконавця послуг.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Що стосується стягнення з ПрАТ « Янтарь» моральної шкоди за неналежне на думку позивачки надання комунальних послуг, то згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,

Міськрайонний суд вірно виходив з того, що вина відповідача в заподіянні моральної шкоди не доведена. Більше того, договірно-правові відносини між сторонами не передбачають відшкодування такого виду шкоди, а ст. 711 ЦК України та п. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією.

Не підлягають задоволенню і доводи апеляційної скарги в частині стягнення з виконавчого комітету Золотоніської міської ради на користь ОСОБА_6 понесені нею витрати на герметизацію швів в розмірі 500 грн.

Суд першої інстанції справедливо вказав на те, що позивачка за первісним позовом не довела, що права її в цій частині дійсно порушені, тобто відсутній відповідний технічний документ, підтверджуючий розгерметизацію швів і необхідність їх герметизації. Проведення на власний розсуд покращення ( герметизації ) міжпанельних швів не підпадає під категорію заподіяної відповідачем шкоди. До того ж наданий позивачкою акт виконаних робіт не містить дати їх виконання.

Також не ґрунтуються на законі і вимоги ОСОБА_6 про стягнення витрат на поштову кореспонденцію, пов'язану з перепискою між позивачкою та відповідачем за первісним позовом.

Таким чином, дослідивши всі наявні та добуті докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для скасування або зміни рішення суду в частині первісного позову ОСОБА_6 до ПрАТ «Янтарь про захист прав споживача житлово-комунальних послуг.

Що стосується розміру стягнутої на користь ПрАТ « Янтарь» суми та застосування строку позовної давності, про який заявляла ОСОБА_6 в судовому засіданні, то колегія суддів виходить з наступного.

Суд першої інстанції справедливо погодився з доводами ОСОБА_6 про завищення загальної площі квартири, з якої нараховувалась вартість комунальних послуг і зробивши перерахунок виходячи з площі квартири 35,8 кв.м., зменшив розмір стягнутої з неї суми до 1 115 грн. 50 коп.

При цьому міськрайонний суд помилково не застосував строків позовної давності, про що заявляла відповідачка за зустрічним позовом.

Так, ПрАТ « Янтарь» звернувся з позовом 18 червня 2014 року і просив стягнути заборгованість за період 2011-2013 років. Згідно довідки розрахунку заборгованості у 2011 році заборгованість ОСОБА_6 складає 24 грн. 06 коп. Відповідно до оборотної відомості за період з січня 2011 року по грудень 2012 року ОСОБА_6 не мала заборгованості перед позивачем за зустрічним позовом у другому півріччі 2011 року. Таким чином колегія суддів, керуючись вимогами ст. 257, 267 ЦК України, приходить до висновку, що вказана сума заборгованості у 24 грн. 06 коп. перебуває за межами строку позовної давності і підлягає виключенню із загальної суми боргу ( 1 115 грн. 50 коп. - 24 грн. 06 коп. = 1 091 грн. 44 коп.)

Інші розрахунки заборгованості сумніву у колегії суддів не викликають.

Доводи апеляційної скарги в частині стягнення з ОСОБА_6 судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. колегія суддів відхиляє як безпідставні.

Вказана сума судового збору була стягнута з відповідачки в з'язку із задоволенням зустрічного позову про стягнення заборгованості на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Від сплати судового збору в даному випадку вона не звільняється.

За результатами апеляційного розгляду, в зв'язку з зменшенням стягнутої з ОСОБА_6 суми, судові витрати підлягають зменшенню пропорційно до розміру заявлених вимог.

Отже колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини по справі і не застосував закон, який підлягав застосуванню, тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2015 року - змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_6 на користь Приватного акціонерного товариства «Янтарь» суми заборгованості з 1115 грн. 50 коп. до 1 091 грн. 44 коп. та розмір судових витрат з 243 грн. 60 коп. до 230 грн. 40 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :