ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 6/753/784/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла для проведення виконавчих дій

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві ОСОБА_1 звернулась до суду з поданням, в якому просить надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2, зокрема до квартири АДРЕСА_1.

За правилом ч. 1 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві перебуває виконавчий лист № 2-5894/11 від 02 грудня 2011 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державник ощадний банк України» боргу у розмірі 188 708,61 грн.

21 грудня 2011 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №30452114 та надано строк для добровільного виконання рішення до 28 грудня 2011 року.

24 березня 2014 року старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві проведено опис та арешт належного боржнику майна, зокрема 1/6 частини квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що для передачі належної боржнику частини вказаної квартири на реалізацію недостатньо фотокопій цього майна, державним виконавцем 10 липня 2015 року та 04 вересня 2015 року здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 задля вчинення відповідних виконавчих дій, однак не вдалось їх здійснити, оскільки двері ніхто не відчинив, про що було складено відповідні акти, а відтак є усі правові підстави для задоволення подання.

В судове засідання представник ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві не з'явився, проте як у поданні зазначив про його розгляд за відсутності державного виконавця.

Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частина перша, друга статті 30 Конституції України).

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Слід зазначити, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статей 1, 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника, за яким на державного виконавця покладено обов'язок по проведенню виконавчих дій щодо виявлення майна, його арешту (опису), вилучення та примусової реалізації.

При цьому державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

А відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Таким чином, державний виконавець при виконанні виконавчих документів, виданих іншими органами (посадовими особами) щодо стягнення боргу, зобов'язаний керуватися нормами Закону України «Про виконавче провадження», зокрема звертати стягнення на майно боржника, в тому числі проводити опис й арешт майна боржника; у разі неможливості потрапити у жиле приміщення боржника ставити перед судом питання про постановлення вмотивованого судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

Визначальними при розгляді подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника є: факт невиконання рішення та неможливість державного виконавця потрапити до жилого приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, належність цього майна боржнику на праві власності, а також обізнаність боржника про проведення виконавчих дій.

Суд, вивчивши матеріали подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

У відповідності до Акту опису і арешту майна №30452114 від 24 березня 2014 року державним виконавцем проведено опис та арешт належного на праві власності ОСОБА_2 майна, зокрема 1/6 частини квартири АДРЕСА_1.

У поданні державний виконавець посилається на те, що для передачі належної боржнику частини вказаної квартири на реалізацію недостатньо фотокопій цього майна, а боржник двічі під час виходу державного виконавця за вказаною адресою цього майна задля вчинення відповідних дій йому двері не відчинив.

Однак, у доданих до подання матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про обізнаність боржника - ОСОБА_2 про здійснення відносно його майна зазначених дій щодо фотографування. Наявні акти державного виконавця від 10 липня 2015 року та 04 вересня 2015 року можуть слугувати доказом лише неможливості його потрапити до спірного приміщення, але не доказом обізнаності боржника щодо проведення стосовно його майна відповідних дій.

Окрім того, згідно зі статтею 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, на яке звернено стягнення, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями на підставі договору між державною виконавчою службою та спеціалізованою організацією шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Водночас, питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені у пп. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року за №74/5 (далі по тексту - Інструкція), яка розроблена на виконання Закону України «Про виконавче провадження» і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку.

При цьому, правовий аналіз положень указаного Закону та Інструкції свідчить про те, що вони закріплюють передбачені ними способи реалізації майна та відповідно не передбачають таких виконавчих дій як фотографування об'єкту який підлягає реалізації, хоча вказують на можливість його огляду у подальшому під час проведення відповідних дій з реалізації майна.

Також до подання не додано достовірності, повноти доказів, які обґрунтовують заявлене до розгляду подання щодо реалізації спірного майна, а саме укладення між державною виконавчою службою та спеціалізованою організацією відповідного договору стосовно продажу цього майна на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, та ін.

Враховуючи наведене, суд вважає, що подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві про примусове проникнення до житла боржника для зняття його фотокопій є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла для зняття фотокопій - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення або у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.