АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/8752/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2263/15Головуючий у 1-й інстанції Середа А. В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Чічіля В.А.

при секретарі: Колодюк О.П.

за участі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та спільних боргових зобовязань

зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаним позовом та просила виділити їй у особисту приватну власність автомобіль РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, відповідачу виділити у особисту приватну власність автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2; стягнути з відповідача на її користь половину кредитного боргу у розмірі 13719,39 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 08.11.2008 року між нею та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ, актовий запис №1003.

Зазначала, що в грудні 2013 року фактичні шлюбні відносини між ними припинилися і вони почали проживати окремо.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.12.2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано. Місце проживання малолітньої доньки - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом з матір'ю.

Вказувала, що за час спільного проживання ними набуто наступне спільне майно, а саме автомобіль РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Згоди щодо порядку поділу спільного майна вона з колишнім чоловіком не досягла.

Вказувала, що за час спільного проживання і ведення спільного бюджету ними було отримано та використано на потреби сім'ї кредити: у ПАТ КБ «ПриватБанк», (номер угоди 063160), залишок заборгованості станом на день подання позову складає - 16 069, 56 грн., та у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (кредит отриманий 27.08.2013 року), залишок заборгованості станом на день подання позову складає - 11 379,22 грн.

Дані кредити були взяті та використані в інтересах сім'ї.

Вказувала, що загальний розмір спільних боргових (кредитних) зобов'язань, станом на день звернення до суду, складає: 27438,78 грн.

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_4 із зустрічним позовом та прохав:

- визнати за ним право власності на частину спільного сумісного майна подружжя, а саме автобус пасажирський «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 56.014 грн.;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на частину спільного сумісного майна подружжя, а саме : автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, вартістю 43.990 грн.; культиватор «Садко» М-400 вартістю 5200 грн.; телевізор придбаний в магазині «Комфі» вартістю 2400 грн.; хлібопічка «Бош» вартістю 2800 грн.; диван вартістю 3000 грн.; крісло розкладне вартістю 1500 грн.; шафа звичайна вартістю 2000 грн.; відеокамера вартістю 1400 грн.; стіл та 4 стільця кухонні вартістю 800 грн.; холодильник придбаний в магазині «АТЛАНТ» вартістю 4000 грн.; пральна машина вартістю 3600 грн.;

-стягнути з нього на користь ОСОБА_4 5689,61 грн. кредитних зобов'язань перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

В обґрунтування позовних вимог вказував, що за час спільного подружнього життя ними було набуте спільне майно, а саме автомобіль РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2; Культиватор «Садко» М-400 вартістю 5200 грн.; Телевізор придбаний в магазині «Комфі» вартістю 2400 грн.; Хлібопічка «Бош» вартістю 2800 грн.; Диван вартістю 3000 грн.; Крісло розкладне вартістю 1500 грн.; Шафа звичайна вартістю 2000 грн.; Відеокамера вартістю 1400 грн.; Стіл та 4 стільця кухонні вартістю 800 грн.; Холодильник придбаний в магазині «АТЛАНТ» вартістю 4000 грн.; Пральна машина вартістю 3600 грн.

Вказував, що згідно договору про спільне використання транспортних засобів про перевезення пасажирів по маршрутам вул. Петровського - вул. Коцюбинського № 16 та № 16А від 01.08.2011 року, укладеного між ПП «Креміньзовніштранссервіс» та ним, як фізичною особою-підприємством спірний автомобіль «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 здійснює пасажирські перевезення по маршрутам «вул. Петровського - вул. Коцюбинського» в м. Кременчуці.

Зазначав, що він за фахом водій і фактично використовує автобус пасажирський «РУТА 20 СПГ» в своїй професійній діяльності, здійснюючи на ньому перевезення пасажирів по маршрутам і це є його єдиним видом доходу та заробітку.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на автомобіль «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 різницю у вартості автомобіля «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 12 024 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5 689,61 грн. кредитних зобов'язань перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_4, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог, а також недоведеності використання автомобіля «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1ОСОБА_5 у підприємницькій діяльності.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 08.11.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького МУЮ, актовий запис №1003.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 23.12.2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано. Місце проживання малолітньої доньки - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом з матір'ю.

Встановлено, що за час спільного проживання подружжям було набуто наступне спільне майно:

Автомобіль РУТА 20 ЗНГ, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартість якого згідно звіту № 141230/9-А від 30.12.14 року становить 56 014 грн;

Автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, вартість якого згідно звіту № 141230/8-А від 30.12.14 року становить 43 990 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що вказані автомобілі зареєстровані на ім.,я ОСОБА_4

Також матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договору Позички транспортного засобу від 9 .03.2011 року ОСОБА_4, як « Позичкодавець» передала « користувачу» ПП «Креміньзовніштранссервіс» у тимчасове користування транспортний засіб автомобіль «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно договору про спільне використання транспортних засобів про перевезення пасажирів по маршрутам вул. Петровського - вул. Коцюбинського № 16 та № 16А від 01.08.2011 року, укладеного між ПП «Креміньзовніштранссервіс» та ФО-П ОСОБА_5, останній використовує в роботі спірний автомобіль «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, а саме здійснює пасажирські перевезення по маршрутам «вул. Петровського - вул. Коцюбинського» в м. Кременчуці.

Встановлено, що ОСОБА_5 є водієм пасажирського автобусу «РУТА 20 СПГ», здійснюючи на ньому перевезення пасажирів по маршрутам.

За час спільного проживання і ведення спільного бюджету подружжя було отримано 27 серпня 2013 року та використано на потреби сім'ї кредит у ПАТ КБ «Фінанси та Кредит». Залишок заборгованості станом на день подання позову складає 11 379,22 грн.

Окрім того, за час спільного проживання і ведення спільного бюджету ОСОБА_4 було отримано кредит у ПАТ КБ «ПриватБанк» (номер угоди 063160), заборгованість за яким, станом на день подання позову складає 16 069,56 грн.

Кредитні кошти використані в інтересах сім'ї.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, судом першої інстанції не враховано боргові зобов'язання подружжя, що потягло за собою невірний поділ спільного майна подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Ч. 2 ст. 60 СК України передбачає презумпцію спільності прав на майно набуте за час перебування в шлюбі, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При таких обставинах, у відповідності до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом першої інстанції вірно встановлений об,єм та вартість майна, що підлягає поділу, ці обставини не оспорюють ся сторонами.

Судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що відсутнє підтвердження придбання іншого спільного майна, окрім автомобілів, про що вказував ОСОБА_5, а тому судом і відмовлено останньому в задоволенні позовних в цій частині.

Враховуючи що загальна вартість майна, що підлягає поділу в межах даної справи становить 100104 грн. (56 014 грн. + 43 990 грн.) то виходячи з рівності часток кожного з подружжя у праві спільної сумісної власності, частка кожного становить 50 052 грн. (100 104 грн. : 2 )

Відповідно до роз'яснень наданих у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Враховуючи, що загальна заборгованість за зобов'язаннями подружжя становить 27 448,78 грн.( 16 069,56 грн.+11 379,22 грн.) то виходячи з рівності часток кожного з подружжя, частка кожного в боргових зобов'язаннях становить 13 719,39 грн.( 27 448,78 грн. : 2 )

Таким чином, враховуючи при поділі майна борги подружжя, за ОСОБА_4 підлягає визнання права власності на автомобіль «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 вартістю 56 014 грн., а за ОСОБА_5 на автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, вартістю 43 990 грн.

В разі повної сплати боргових зобов,язань ОСОБА_4, на ім.,я якої вони і зареєстровані, останній такий розподіл майна не перешкоджає вимагати їх часткового відшкодування ОСОБА_5

Визнання за ОСОБА_4 право власності на автомобіль «РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 не порушує права ОСОБА_5 на здійснення маршрутних перевезень, оскільки вказаний автомобіль було передано ОСОБА_4, як власником, на підставі договору позичка транспортного засобу від 09 березня 2011 року (а.с. 36). При цьому маршрутні перевезення ОСОБА_5 здійснюються на підставі договору про спільне використання транспортного засобу, укладеного 01 серпня 2011 року між останнім та ПП «Креміньзовніштранссервіс».

Заперечуючи витрати кредитних коштів на потреби сім,ї, ОСОБА_5 не надав доказів цьому.

Доводи апелянта щодо необхідності стягнення з ОСОБА_5 1/2 частини заборгованості за кредитним зобов'язаннями подружжя є безпідставними, оскільки борги не можуть вважатися спільним майном подружжя.

Відповідно до ч.1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 301,37 грн., а з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 560,14 грн. сплаченого судового збору.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права, місцевим судом ухвалено помилкове рішення, яке відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 червня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та спільних боргових зобовязань та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль РУТА 20 СПГ», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 56 014 грн.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на автомобіль ЗАЗ 110307, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 вартістю 43 990 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 301,37 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 560,14 грн. судового збору

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.Ю. Кузнєцова

В.А. Чічіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: