Справа № 456/3813/14-ц
Провадження № 2/456/186/2015
РІШЕННЯ

іменем України

21 січня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Гулкевича О. В.

при секретарі Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи: органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації про відібрання та повернення малолітніх дітей, визначення місця проживання малолітніх дітей та відшкодування моральної шкоди і зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи: органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до відповідача - ОСОБА_2 з позовом про відібрання та повернення малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, визначення місця проживання разом з нею та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до липня 2013р. Від даного шлюбу має двох дітей: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження. Син інвалід, має важку ваду серця, потребує лікування, оперативного втручання; дочці лише 2 рочки, вона потребує піклування та материнської любові.

Рішенням суду визначено місце проживання дітей після розірвання шлюбу разом з матір'ю, тобто з нею; з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, загальний розмір яких становить 1300 грн. щомісячно. ОСОБА_2 ухиляється від сплати аліментів.

Після ухвалення судом зазначеного рішення відповідач звертався до органу опіки та піклування за місцем проживання в м. Євпаторія з проханням визначити йому час для побачень з дітьми. Вона не чинила відповідачу перешкод у відвідуванні дітей. В черговий раз коли ОСОБА_6 приїхав на побачення з дітьми, вона дозволила їм погуляти. Коли відповідач вчасно дітей не повернув, вона намагалася йому зателефонувати, але марно. Згодом з'ясувалось, що відповідач потайки, без її згоди вивіз дітей до матері в с.Семигинів Стрийського району Львівської області, відмовлявся повідомити їх місце перебування. Вона змушена була звертатися до органу внутрішніх справ, до органів опіки та піклування, щоб це з'ясувати.

У серпні 2014р. вона приїжджала в с.Семигинів Стрийського району, де побачила, що діти недоглянуті, проживають в жахливих умовах, одягнуті не по сезону, погано харчуються, ними замість відповідача опікується 78-річна бабуся. Остання та відповідач перешкодили їй поспілкуватись з дітьми, загнали їх у двір, влаштували бійку.

ОСОБА_6 не працює, немає доходів, власного житла, проживає в будинку сестри разом з матір'ю на кошти останньої, незаконно користується пільгами, які надаються дитині-інваліду та особі, яка нею опікується. Оскільки діти в с.Семигинів Стрийського району не зареєстровані, відповідач не може дати дітям ні належного виховання, ні матеріального забезпечення. Діти покинуті напризволяще: не влаштовані в дитячу установу, сплять в брудному будинку, харчуються невідомо чим і взагалі невідомо на які кошти живуть. Окрім цього ОСОБА_2 настроює дітей проти неї, перешкоджає їй спілкуватись з ними. Вважала, що перебування дітей на утриманні ОСОБА_2 негативно впливає на їх виховання та здоров'я.

Незаконними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, що зазнали вона та її родина зазнали у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. Моральну шкоду оцінює у 8000 грн.

ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1, третьої особи: органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації із зустрічним позовом, просив визначити постійне місце проживання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що перебував із ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2006р. по 27.05.2013р., від якого мають двох дітей: сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.

Під час перебування у шлюбі він та відповідачка проживали в будинку із всіма вигодами за адресою: АДРЕСА_3, в якому були створені всі умови для проживання та виховання дітей, що підтверджується відповідним актом обстеження житлово-побутових умов від 31.05.2013р., який затверджений начальником служби у справах дітей Євпаторійської міської ради. Однак, ОСОБА_1 без його згоди забрала дітей і перейшла на проживання у будинок батьків та брата, який будується самочинно, будівництво не завершене, де немає жодних умов для проживання та виховання дітей.

Відповідачка змушена була звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу під натиском матері, оскільки її батьки не сприймали його як зятя, так як вони різного віросповідання. Коли розпочалася окупація російськими військами АР Крим вони з відповідачкою вирішили виїхати на материкову частину України. Щоб родина відповідачки нічого не запідозрила, він зі згоди останньої разом з дітьми виїхав на материкову частину України, після чого зателефонував ОСОБА_1 Вона сказала, що при першій можливості приїде до них, натомість подала позов до суду.

На даний час він визнаний законним представником дитини-інваліда - сина ОСОБА_5. Останній народився з вродженою вадою серця (множинні дефекти міжшлункової перегородк) і лише повернувшись на материкову частину України він мав змогу належним чином обстежити сина у Львівській обласній дитячій клінічній лікарні ОХМАДИТ, Київському Науково-практичному медичному центрі дитячої кардіології та кардіохірургії, де поставив на чергову планову операцію; пройшли обстеження у Стрийській ЦРЛ, де син перебуває під постійним спостереженням та періодично проходить профілактичний медогляд. Син ОСОБА_5 відвідує дитячу установу, донька ОСОБА_4 перебуває під його постійним наглядом; допомагають йому виховувати дітей його мати та дві дорослі доньки від першого шлюбу, діти ростуть в любові та злагоді.

Він людина матеріально забезпечена, має на праві власності житловий будинок, земельну ділянку та земельну частку пай у с. Семигинів, постійне місце праці, займається розведенням худоби та домашньої птиці, щоб забезпечити дітям відповідне дієтичне харчування. Діти українці за національністю, зареєстровані у с. Семигинів, Стрийського району Львівської області.

Комісія з питань захисту прав дітей Стрийської РДА двічі обстежувала умови проживання дітей і двічі дійшла висновку, що ним для дітей створені належні умови для проживання, відведено дві окремі кімнати, діти забезпечені окремими ліжечками, іграшками, необхідними предметами побутового вжитку, сезонним одягом та продуктами харчування. В його сім'ї панують теплі родинні стосунки, що базуються на дотриманні загальнолюдських ціностей та християнській моралі.

Відповідачка не має власного житла, не працює, тому не має засобів до існування, проживає з батьками, тому він не може погодитися з тим, що двоє неповнолітніх дітей, один з яких дитина-інвалід, будуть виховуватися в неналежних умовах, а він у зв'язку з тимчасовою окупацією АР Крим не зможе проживати з ними і піклуватися про них, забезпечити синові належне лікування.

У зв'язку з тим, що у відповідачки за місце її проживання у Криму не має жодних умов для проживання, виховання та лікування дітей, він неодноразово пропонував останній приїхати на материкову частину Українд, гарантував і гарантує житло, спільне проживання у його сім'ї, але відповідачка не йде на жодний компроміс, нехтуючи інтересами дітей. Окрім цього від березня місяця до даного часу ситуація в Криму нестабільна, україномовних людей переслідують, тому він та діти, які також є україномовними, не можуть там перебувати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник-адвокат ОСОБА_8, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позов підтримали, зустрічний заперечили. Ствердили, що жодної згоди тим паче нотаріально завіреної на вивіз дітей з АР Крим відповідачу ОСОБА_1 не давала; остання має постійне місце праці - працює бухгалтером у ПП «Візит-Е», де регулярно отримує зарплатню; забезпечена житлом - проживає разом з батьками в будинку по АДРЕСА_4; позитивно характеризується за місце праці та проживання. Відповідач аліменти на утримання дітей та на її утримання, визначені рішенням Євпаторійського міського суду, не сплачує. Натомість ОСОБА_2 незаконно отримав посвідчення опікуна дитини-інваліда та користується правами, які надаються такій особі, оскільки син зареєстрований в м.Євпаторія.

ОСОБА_2 та його представник-адвокат ОСОБА_9, покликаючись на викладені у поданому письмовому запереченні та у зустрічній позовній заяві обставини, первісний позов заперечили, зустрічний підтримали.

Представники третьої особи - органу опіки та піклування Стрийської РДА - Сливчук І.М. та Лещишин І.Т. надали суду висновок органу опіки та піклування Стрийської РДА від 20.01.2015р., згідно з яким останній, беручи до уваги те, що АР Крим визнана тимчасово окупованою територією та необхідність надання систематичної медичної допомоги дитині-інваліду ОСОБА_2 ОСОБА_5 у м. Києві , вважав за можливе залишити дітей на вихованні батька.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що первісний позов слід задоволити частково, у задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами в розумінні ст.57 ЦПК України є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судом встановлено, що сторони у справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_12 згідно із свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 23.06.2010р. та серії НОМЕР_2 від 12.05.2012р. є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

З характеристики, які виданої 11.09.2014р. ПП «Візит-Е», довідки №2347 та характеристики за №16, виданих 28.11.2013р. КП «Ісміл-бей», ОСОБА_1 працює на посаді бухгалтера з 04.09.2013р., проживає за адресою АДРЕСА_4; за даною адресою зареєстровані та проживають батьки ОСОБА_1, сестра ОСОБА_13 1977р.н., брат ОСОБА_14 1990р.н., а також зареєстровані діти ОСОБА_1 - ОСОБА_5 2010р.н. та дочка ОСОБА_4 2012р.н. За місцем праці та проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Згідно з технічним паспортом, який виданий 10.04.2013р. Бюро реєстрації та технічної інвентаризаці м.Євпаторія, житловий будинок на за адресою: АДРЕСА_4, не є як стверджував ОСОБА_2 самочиннопобудованим; складається з чотирьох житлових кімнат та обладнаний санвузлом; житлова площа будинку становить 64,9 кв. м, загальна - 102,4 кв. м.

Згідно з копією довідки, яка видана СТЗО «Зоря» 21.12.2014р., ОСОБА_2 працює в цьому товаристві на посаді охоронника з 01.11.2014р. і його сердньомісчна зарплата становить 1590 грн. Копія даного документу викликає у суду сумніви, оскільки, як вбачається з копії, оригінал не містить кутового штампу з вихідним номером, завірений печаткою товариства, відтиск якої є нечітким та не зазначено період, за який вираховувалася середньомісячна заробітна плата.

З копій довідок, виданих Семигинівською сільською радою Стрийського району 29.102014р. за №314 та 24.12.2014р. за № 396, вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_2. Разом з ним проживають: колишня дружина - ОСОБА_16, дочки від першого шлюбу: ОСОБА_17 - ІНФОРМАЦІЯ_3. та ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4.; ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_7

ОСОБА_2 згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.07.1997р., посвідченого державним нотаріусом Стрийської ДНК, є власником однокімнатного будинку з дерева площею 16,5 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.12.2005р., посвідченого державним нотаріусом Стрийської ДНК, та Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ № 050996 від 07.10.1996р. - є власником земельної частки паю у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Україна» розміром 1,07 у умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території Семигинівської сільської ради, та земельної ділянки площею 0,1188 розташованої в с.Семигинів Стрийського району.

Згідно з копіями посвідчення серії НОМЕР_3, виданого УСЗН Стрийської РДА, та довідки № 07-03 від 12.01.2015р., виданої Управлінням праці та соцзахисту населення Стрийської РДА, ОСОБА_2 є законним представником (опікуном) дитини-інваліда - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 народження та протягом липня - грудня 2014р. отримував щомісячну соціальну допомогу, що надається дітям-інвалідам, в розмірі 949 грн.

Як вбачається з матеріалів справи ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 на обліку в лікаря нарколога та в лікаря психіатра не перебувають, позитивно характеризуються як за місцем праці так і за місцем проживання, мають приблизно однаковий рівень доходу та рівні умови для забезпечення нормального розвитку дітей.

Євпаторійський міський суд АР Крим, ухваливши рішення від 27.05.2013р. у справі №106/2478/13-ц, задоволив позов ОСОБА_18 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та на своє утримання - шлюб між ними розірвав; з відповідача стягнув аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1000 грн. та на утримання позивачки до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку в розмірі 300 грн. У мотивувальній частині рішення суд зазначив, що питання про місце проживання неповнолітніх дітей між сторонами вирішено і місце їх проживання визначено з матір'ю - ОСОБА_18 Таким чином суд фактично визначив місце проживання малолітніх дітей з матір'ю - ОСОБА_1

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.1 ст.162 СК України, якщо один з батьків, або інша людина самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, в тому числі способом її викрадення, суд, за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала.

ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він змінив місце проживання малолітніх дітей за згодою матері ОСОБА_1, тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 всупереч домовленості самочинно змінив місце проживання дітей, які повинні були проживати з матір'ю. Відтак, у суду є всі підстави негайно ухвалити рішення про відібрання дітей в останнього і повернути їх матері ОСОБА_1, з якою вони проживали.

Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.2 ст.161 СК України).

Згідно з п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім?ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов?язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

За принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли наявні виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір'ю.

Покликання ОСОБА_2 на те, що саме він забезпечить синові ОСОБА_5, який визнаний інвалідом, необхідне лікування в м. Київ, а мати ОСОБА_1 неспроможна буде цього зробити, оскільки немає відповідних доходів та проживає в АР Крим, яка є тимчасово окупованою територією, не підтверджені належими та допустимими доказами, тому суд вважає їх необґрунтованими.

Судом достовірно встановлено, що мати - ОСОБА_1 не зловживає алкоголем, не вживає наркотичних засобів, має постійне місце праці та невеликий але стабільний заробіток, позитивно характеризується за місцем праці та проживання, забезпечена житлом та має змогу створити комфортні умови для проживання і розвитку дітей.

Враховуючи, що судом не встановлені виняткові обставини, які б давали підстави дійти висновку про можливість розлучення дітей з матір?ю, суд вважає, що діти у віці ОСОБА_5 - чотирьох та ОСОБА_4 - двох років в першу чергу потребують материнської любові, а з огляду на те, що одна дитина - особа жіночої статі, саме мати спроможна буде забезпечити їй належний догляд в ході подальшого фізичного росту та всебічного розумового розвитку.

Органом опіки та піклування Стрийської РДА наданий суду висновок від 20.01.2015р. за № 02-25/10, згідно з яким останній, беручи до уваги те, що АР Крим визнана тимчасово окупованою територією та необхідність надання систематичної медичної допомоги дитині-інваліду ОСОБА_2 ОСОБА_5 у м. Києві, вважав за можливе залишити дітей на вихованні батька.

Відповідно до положень ст.19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З врахуванням вищенаведених обставин суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки вважає, його недостатньо необґрунтованим.

Відповідно до вимг ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вже зазначалося вище, розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на те, що заявлена ОСОБА_1 вимога про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди не доведена жодними доказами, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до вимог п.5 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. З огляду на дану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання дітей від ОСОБА_2 і повернення їх ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.10,60,88,209,212-215,218, п.5 ч.1 ст.367 ЦПК України, ст.ст.19,160,161,162 СК України, ст.ст.23,1167 ЦК України, п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім?ю України», п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, суд

в и р і ш и в :

первісний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою: АДРЕСА_4.

Відібрати малолітніх дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, і повернути дітей матері - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третьої особи: органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей відмовити.

Рішення в частині відібрання дітей від відповідача ОСОБА_2 і повернення їх позивачці ОСОБА_1 допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судових витрат.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Рішення набрало законної сили 03.02.2015р.

Копію виготовлено 03.02.2015р.

Головуючий-суддя О. В. Гулкевич