АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/128/15 Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Категорія 27 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року січня місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
При секретарі:Калюжному О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 05 листопада 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_7, про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого позивач отримав 49800 доларів США зі сплатою 13,5 % річних з поверненням суми шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Отже, виконання зобов'язань передбачено у доларах США, однак банк не повідомив про валютні ризики. Окрім того, договір кредиту включає несправедливі та дискримінаційні умови. В зв'язку з чим, просив визнати недійсним зазначений вище договір кредиту.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 05 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» просить не брати до уваги доводи викладені в ній та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, що з'явились до судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах визначених цивільно-процесуальним законом, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним позивач посилався на ч.ч.2,5 ст.11, ч.ч.2,5 ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема щодо несправедливості умов договору та нечесну підприємницьку практику, а також на те, що банк не повідомив позичальника про валютні ризики, зобов'язання за кредитним договором визначені в іноземній валюті та внаслідок економічної ситуації відбулось підвищення курсу долара США відносно національної валюти і як наслідок збільшився фактичний розмір щомісячного платежу по кредиту.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 16 травня 2008 року між сторонами укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого ОСОБА_6 отримав 49800 доларів США зі сплатою 13,5 % річних з поверненням суми шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 1.2.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 16.05.2018 року. Згідно з додатковою угодою №2 від 22.05.2009 року термін повернення кредиту було продовжено до 16.05.2020 року.

Згідно з п.9.2 оспорюваного договору позичальник підтверджує, що він володіє всіма необхідними документами, що необхідні для оформлення даного договору, відсутні будь-які перешкоди для виконання договору на день його підписання, позичальник повністю розуміє всі умови даного договору, свої права та обов'язки за цим договором та погоджується з ними (а.с.6).

Відповідно до п.10.13 оспорюваного кредитного договору підписанням цього договору позичальник свідчить про те, що всі його умови йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього, перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с.7).

Окрім того, ОСОБА_6 був ознайомлений з графіком платежів та визначенням сукупної вартості кредиту, про що свідчить підпис позичальника (а.с.48-50).

Таким чином, підписавши кредитний договір на узгоджених з банком умовах і визначивши на власний розсуд свої права та обов'язки у кредитному зобов'язанні, позивач погодився з усіма його умовами без застережень. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, колегія суддів відзначає, що ОСОБА_6, на час підписання кредитного договору був дієздатною повнолітньою особою, яка вчиняючи юридично значимі дії мала діяти розсудливо, розумно і обачно, оцінюючи власні фінансові можливості, загальну економічну ситуацію у країні, коливання курсу української гривні по відношенню до іноземних валют та інші істотні для укладення договору обставини усвідомлюючи можливі фінансові ризики.

Під час укладення кредитного договору позивач мав можливість самостійно і без стороннього впливу приймати рішення про обрання валюти кредитування. З часу укладення договору він виконував, передбачені ним зобов'язання, претензій щодо його умов, зокрема і щодо валюти договору не заявляв.

Сукупність даних обставин, а також те, що позивачем не надано суду переконливих доказів, які б свідчили про несправедливість умов договору щодо нього, а також щодо нечесної підприємницької практики з боку банку, переконує колегію суддів у правильності висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_6 у цій частині, а також в необґрунтованості доводів апелянта щодо цього.

За таких обставин, судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані законом, доказами і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Посилання апелянта на те, що банк не попередив про валютні ризики, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Укладаючи спірний договір в іноземній валюті сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Таким чином, ухвалене судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування чи зміни, а відтак і для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_6,- відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 05 листопада 2014 року,- залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: