Справа № 140/902/15-ц
№ 2/140/387/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2015 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Ференець М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

16.04.2015 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_1 про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням, вказавши, що на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 30.03.2012 року за № 33662517. В будинку зареєстрований його колишній зять, відповідач ОСОБА_2, чоловік його доньки ОСОБА_3. З травня 2014 року ОСОБА_2 не проживає в будинку, він фактично створив нову сім'ю, проживає з іншою жінкою в с. Ковалівка. Оскільки відповідач не має ніяких прав до даного житла, ні як власник ні як квартиронаймач, а тому добровільно обравши інше місце тимчасового проживання відповідач втратив право користування належним йому будинком. В зв'язку із реєстрацією відповідача в його будинку він має ряд незручностей та додаткових фінансових витрат по утриманні будинку, а саме: не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що змушує його витрачати велику суму коштів.

Відповідно до ст. 167 ЖК України, член сім'ї який вибув з житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідач протягом 10 днів з часу вибуття повинен був виписатися із спірного будинку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що однією із підстав для зняття реєстрації особи з місця проживання є рішення суду про позбавлення його права користування житловим приміщенням.

Будучи зареєстрованим в будинку відповідач порушує її право, як власника вільно користуватися і розпоряджатися своїм майном, оформити пільги на сплату комунальних послуг.

Зі змісту ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

З викладеного випливає, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права.

Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування належним позивачу на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 з травня 2014 року.

Позивач - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав.

Будучи допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали покази, що відповідач - ОСОБА_2 близько року не проживає в будинку позивача.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін та свідків, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як він відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами справи, а саме: копією рішення Немирівського районного суду від 20.03.2015 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ( а. с. 5 ), копією рішення Немирівського районного суду від 05.03.2012 року, яким визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 ( а. с. 6 ) паспортними даними ( а. с. 7 ), копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок ( а. с. 8-12 ), копією витягу про державну реєстрацію прав ( а. с. 13 ) та копією повідомлення ДМС України у Вінницькій області Немирівський районний сектор від 31.03.2015 року за № 340 ( а. с. 14 ).

Відповідач продовжує рахуватись зареєстрованим в будинку позивача, однак, там не проживає з травня 2014 року.

Таким чином, позивачу на праві власності, яке підтверджено належним чином оформленим та зареєстрованим правовстановлюючим документом, належить житловий будинок, в якому залишаються бути зареєстрованим відповідач - ОСОБА_2

Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власників, пов'язані з правом розпорядитися ним. Оскільки відповідач добровільно не змінює реєстрацію місця проживання, то ним порушено право власності позивача і його право вимоги захисту порушеного права є законними. Тому перешкоди, які створені цією реєстрацією мають бути усунуті шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням .

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. ОСОБА_2 понад рік проживає в іншому місці, а зареєстрований в будинку позивача, чим порушує права позивача і є таким, що втратив право на користування житлом, в якому його зареєстровано.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Крім того, відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, судом не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, тому є підстави для визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, як особа, що тривалий час понад шість місяців в ньому не проживає.

Згідно ст. 107 ЖК України, ОСОБА_2 втратив право на користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 71, 72, 150, 156, 163 ЖК України, ст. ст. 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 130, 174, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування належним ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 з травня 2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: