АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 4582 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Саадулаєв А.І.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
РІ Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

Міністерства культури України

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 р.

в справі за позовом Міністерства культури України до Комунального некомерційного

підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва,

Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр»

Святошинського району м. Києва, 3-особи: ОСОБА_2, Виконавча

дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати

працездатності

про визнання листків непрацездатності недійсними

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 р. відмовлено в задоволені позовних вимог Міністерства культури України до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва, Комунального некомерційного підприємства «Консультативно- діагностичний центр» Святошинського району м. Києва, 3-особи: ОСОБА_2, Виконавча дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання листків непрацездатності недійсними про визнання листків непрацездатності недійсними.

В апеляційній скарзі позивач Міністерство культури України просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2015 р. та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд не, повно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, працював на посаді директора Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей Міністерства культури України.

Наказом Міністерства культури України від 26.06.2014 р. №374/0/17-14 ОСОБА_2 було звільнено з посади директора Департаменту культурної спадщини та культурних цінностей за прогул без поважних причин, оскільки, з 15 квітня по 26 червня 2014 р. він був відсутній на роботі.

Після видачі наказу про звільнення ОСОБА_2 подав до Міністерства культури України листки непрацездатності, а саме: серії НОМЕР_1 від 18.04.2014 p., виданий Комунальним некомерційним підприємством Шевченківського району міста Києва; серії НОМЕР_2 від 15.05.2014 p., виданий Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва; серії НОМЕР_3 від 03.06.2014 p., виданий Комунальним некомерційним підприємством Шевченківського району міста Києва.

Оскільки, листки непрацездатності були надані в Міністерство культури України вже після звільнення та враховуючи наявність інформації щодо перебування ОСОБА_2 за кордоном в цей період та враховуючи те, що дані листки були видані з порушенням, Міністерство культури України просить визнати листки непрацездатності недійсними.

Так, обгрунтовуючи апеляційну скаргу представник позивача посилався на дані довідки Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону у період з 15.04.2014 р. по 1.09.2014 р. гр.ОСОБА_2

Так, зокрема, державний кордон він перетинав 18.04.2014 р. - виїзд, а 12.05.2014 р. - в»їзд; 7.06.2014 р. - виїзд, а 25.06.2014 р. - в»їзд; 26.06.2014 р. - виїзд, а 1.09.2014 р.- в»зд (а.с.155).

З матеріалів справи вбачається, що лікарняний листок серії НОМЕР_1 від 18.04.2014 p. (а.с.6) був виданий Комунальним некомерційним підприємством Шевченківського району міста Києва 18.04.2014 p.; вподальшому лікарняний листок продовжувався лікарем з 23.04. по 30.04.2014 р., з 1.05 по 8.05.2014 р. та з 9.05. по 14.05.2014 р.

Згідно даних медичної картки ОСОБА_2 лікарняний листок продовжувався з 23 квітня по 30 квітня з повторним оглядом лікаря 30.04.2014 р., 8.05.2014 р., 14.05.2014 р.

Таким чином, лікарняний листок був виданий у день від»їзду за кордон та продовжувався по у відсутності пацієнта у період його перебування за кордоном.

Лікарняний листок серії НОМЕР_3 від 03.06.2014 p., виданий Комунальним некомерційним підприємством Шевченківського району міста Києва 3.06.2014 р., продовжувався з 7.06 по 11.06.2014 р., з 12.06 по 20.06.2014 р. та з 21.06. по 27.06.2014 р. (а.с.8).

Таким чином, лікарняний листок продовжувався з 7.06.2014 р. у період перебування особи за кордоном; згідно даних медичної документації пацієнту був призначений повторний огляд на 6.06.2014 р., 11.06.2014 р., 20.06.2014 р. та 27.06.2014 р.

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно медичної картки амбулаторного хворого вказаний лікарняний був закритий лікарем та ОСОБА_2 був виписаний до роботи 28.06.2014 р.

Між тим, з матеріалів справи (довідки державної прикордонної служби) вбачається, що в період з 7.06. по 25.06.2014 р. та з 26.06.2014 р. по 1.09.2014 р. ОСОБА_2 перебував за кордоном.

Таким чином, зазначені вище лікарняні листки були продовжені у період відсутності ОСОБА_2, тобто, видані із порушенням вимог Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян.

Лікарняний листок серії НОМЕР_2 від 15.05.2014 p., виданий Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва 15.05.2014 р. по 19.04.2014 р.; продовжувався з 20.05 по 23.05.2014 р., та з 24.05 по 2.06.2014 р.; був закритий та ОСОБА_2, був виписаний до роботи 3.06.2014 р.

Проте, згідно даних проведеної перевірки щодо обґрунтованості та правильності його видачі, що була проведена головний спеціалістом відділу ЕТН та якості медичних послуг, було встановлено, що цей лікарняний було видано без достатніх підстав, що було поставлено діагноз - гострий лівобічний посттравматичний ахіллотендиніт та призначене лікування без проведення необхідних медичних досліджень (аналізів, УЗД), що його не підтверджено жодним методом обстеження, що унеможливлює проведення диференційної діагностики, встановлення діагнозу та призначення адекватного лікування, відповідно до вимог наказу № 507. призначення приміьтичного лікування протягом 19 днів (двох видів таблетованих форм медикаментів (серрата, дікломол) та засобу для зовнішнього застосування (вольт арен-гель) може свідчити про відсутність підстав для лікування взагалів, а наявні в м/к посилання не виконане одноразове знеболювання в місці патологічного процесу та рекомендації щодо 7-денної іммобілізації кінцівки не обґрунтовані клінічно.

Вказані висновки підтверджуються відповідною довідкою (а.с. 1, 2 т.2)

Також медичні висновки щодо необгрунтованості та безпідставності видачі були складені і щодо лікарняних серії НОМЕР_1 від 18.04.2014 р. та серії НОМЕР_3 від 03.06.2014 р. (а.с.3-5 т.2).

Згідно п.п.1.7. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 р. № 455 та зареєстрованої в МЮ України 4.12.2001 р. за № 1005/6196, - видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обгрунтуванням тимчасової непрацездатності.

Таким чином, судова колегія вважає, що виходячи із наданих суду доказів, зазначені вище лікарняні листки непрацездатності були видані та продовжені без законних на те підстав, без дотримання вимог Інструкції та наказів МОЗ України №№ 189, 507, 455, а тому, не можуть вважатися належними документами, що підтверджують тимчасову непрацездатність особи та звільняють від роботи.

Тому, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги щодо недійсності вказаних лікарняних є слушними.

Постановлюючи рішення суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що позивачем обрано не той спосіб захисту цивільного права, що листки непрацездатності не є правочинами, а тому, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає ст.16 ЦК України.

Проте, із такими висновками суду повністю погодитися не можна з таких підстав.

Згідно ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Крім того, законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки, положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Така позиція щодо застосування судами положень ст.16 ЦК викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-20цс11.

Тому, стаття 16 Цивільного кодексу України не обмежує особу у виборі способу захисту цивільного права, як і не обмежує види способу захисту цивільних справ, що вставлено у ч.2 вказаної статті.

Крім того, про можливість оскарження медичної документації йдеться у п.10 постанови Пленуму ВСС України від 1.03.2013 р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Згідно п.1 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої спільним наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03.11.2004 р. № 532/274/136-ос/1406 листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв'язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів.

Згідно п.2 та п.3 Порядку оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства, установи, організації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2001 р. № 439, протягом перших п'яти днів непрацездатності роботодавець зобов'язаний повністю компенсувати за власні кошти втрату заробітної плати за робочі дні (години) згідно з графіком роботи, що припадають на дні тимчасової непрацездатності.

Таким чином, листок непрацездатності посвідчує юридичний факт непрацездатності особи, та є підставою для виникнення і зміни правовідносин - надає право для звільнення від роботи, яке не вважається прогулом, а також право на матеріальне забезпечення.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш ила:

Апеляційну скаргу Міністерства культури України - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 3.02.2015 р. - скасувати і постановити нове, яким позов Міністерства культури України до Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києва, Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва, 3-особи: ОСОБА_2, Виконавча дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання листків непрацездатності недійсними - задовольнити.

Визнати недійсними листки непрацездатності серії НОМЕР_1 від 18.04.2014 p., виданий Комунальним некомерційним підприємством Шевченківського району міста Києва; серії НОМЕР_2 від 15.05.2014 р., виданий Комунальним некомерційним підприємством «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського району м. Києва; серії НОМЕР_4 від 03.06.2014 p., виданий Комунальним некомерційним підприємством Шевченківського району міста Києва ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :