Справа № 628/3899/14-ц
Провадження 2/628/91/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2015 року. Куп'янський міськрайонний суд Харківської області

у складі :

головуючого - Волчек О.О.,

за участю:

секретаря - Разєнковій Т.О.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у залі суду в м. Куп'янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку загальною площею 62,3 кв. м та надвірних будівель.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер його батько-ОСОБА_3. Батько та його матір-ОСОБА_4, які до цього перебували у зареєстрованому шлюбі, але станом на зазначену дату їх шлюб було розірвано. На момент поділу спільне майно становило: домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку площею 62,3 кв. м та надвірних побудов. Тобто батько та матір позивача стали власниками ? частини спірного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_6 батько помер. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР в день смерті особи відкривається спадщина. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР діти та дружина померлого є спадкоємцями першої черги спадкування.

Мати позивача, не будучи на момент смерті батька, його дружиною , не входила до складу спадкоємців після смерті батька, заповіту батько на її корписть не складав, тобто вона не мала права на спадкування після смерті батька позивача ні за заповітом, ні за законом.

Як вказує позивач, він з відповідачем фактично успадкували після смерті батька по ? частині спірного будинку кожен, оскільки внаслідок неповноліття не повинні були подавати заяв про прийняття спадщини , та проживали, користувалися і володіли спірним будинком разом з матір'ю, у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла мати- ОСОБА_4. До складу спадщини, що відкрилася після її смерті увішла ? частина спірного будинку. На момент смерті матері і позивач, і відповідач були повнолітніми, а тому відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини здійснюється або шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Позивач вказує, що він прийняв спадщину після смерті матері, вступивши у володіння і управління спірним будинком, у якому мати мала ? частину.

Факт прийняття спадщини таким шляхом підтверджується відміткою в паспорті на ім'я ОСОБА_1, про реєстрацію.

Крім того, позивач вказує, що фактично вступивши у володіння спадковим майном після смерті матері, він успадкував належний їй банківський вклад.

Позивач вказує, що відповідач не вступив в управління або володіння спадковим майном після смерті матері, оскількии на момент її смерті з нею не проживав та не подавав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, тобто не прийняв спадщину після її смерті.

Таким чином, після смерті батьків він та відповідач успадкували майно наступним чином: позивач- ? будинку та банківський вклад, відповідач- ? будинку.

З момерту спадкування відповідач не бере участі в управлінні спірним будинком, в його обслуговуванні, ремонті, оновленні.

Позивач зазначає, що всі ці заходи він здійснює одноособово. Оскільки належна відповідачу ? частина будинку не визначена у конкретних приміщеннях, то фактично позивач вчиняє вказані дії і щодо належної відповідачу частини, що, на думку позивача, свідчить про те, що . він добросовісно заволодів і продовжує володіти належною відповідачу частиною будинку вже більш 10 років, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, створює підстави для набуття ним права власності на вказане майно відповідача.

Також позивач посилається на те, що він вважає, що є законним одноособним власником житлового будинку і банківського вкладу, а оскільки він не має документального підтвердження таких своїх прав власності, то є підстави вважати, що ці права не визнані державою, іншими особами.

В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи без їх присутності. Позивач у заяві вказує, що підтримує позовні вимоги, просить суд їх задовольнити в попередньому судовому засіданні.

Відповідач у своїй заяві вказує, що з обставинами, викладеними у позовній заяві, згоден. Заперечень проти позовних вимог не має (а.с.71, 75).

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України. у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб.

Суд не вбачає пероешкод для ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні оскільки відповідач фактично визнав позовні вимоги, а визнання позову не порушує права , свободи чи інтереси інших осіб.

Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що «ОСОБА_3 (мовою оригінала свідоцтва про смерть) умер ІНФОРМАЦІЯ_6» (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_4 (а.с.6)

Як вказано у « свидетельстве о праве собствености (мовою оригінала) 9.06.1983 г. государственный нотариус Купянской районного государственной нотариальной конторы на основании ст. 22 Кодекса о браке и семье Украинской ССР удостоверил, что в общем совместном имуществе бывших супругом ОСОБА_3 и ОСОБА_4, приобретенном ими в течение брака право собственности на ? долю принадлежит ОСОБА_3. Общее совместное имущество названых супругов, право собственности на которое в ? доле удостоверяется за

ОСОБА_3, состоит из жилого дома пл. 32 кв. м, находящегося в с. Подолы Купянского р-на Харьковской обл., и зарегистринованного в похозяйственной книге Куриловского сельского совета народных депутатов на имя ОСОБА_4» (а.с.7).

Згідно (мовою оригінала), « Свидетельства о праве личной собственности на жилой дом от 10.07.1991 г. в АДРЕСА_1 в ? части действительно на праве личной собственности принадлежит ОСОБА_4» (а.с.8).

У технічному паспорті зазначені (мовою оригінала) за адресою: «АДРЕСА_1 собственники дома: ОСОБА_3, ОСОБА_4 по ? доле» (а.с.9-11).

Згідно звіту про оцінку майна, ринкова вартість будинку за вказаною адресою складає 57924 грн. (а.с. 12-23).

На ім'я ОСОБА_4 існує мовою оригінала «сберегательная книжка» (а.с.24).

Мовою оригінала згідно свідоцтва про народження, «отец ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3 мать - ОСОБА_4» (а.с. 25).

Мовою оригінала згідно свідоцтва про народження, «отец ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2- ОСОБА_3 мать - ОСОБА_4» (а.с. 24).

Згідно відміки про реєстрацію ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 8.05.2002 року (а.с.18)

Згідно відміки про реєстрацію ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, з 13.05.1988 року (а.с.65).

Відповідно довідки Курилівського сільського голови, ОСОБА_1, мешканець АДРЕСА_1 має склад сім'ї- ОСОБА_11, ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вказано у ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та ї нших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 вказаної норми цивільно-процесуального закону, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4. Прикінцевих та перехідних положень, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних

відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності

Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються

до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати

після набрання ним чинності.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач та відповідас є рідними братами, батьками яких є - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на яки є право власності по ? частці на будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті батька позивача та відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 відкрилася спадщина.

Згідно ст. 525 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тобто ІНФОРМАЦІЯ_6

.

Згідно ст. 529 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Мати позивача та відповідача на день відкриття спадщини не входила до складу спадкоємців, оскільки вже не була дружиною спадкодавця.

Як вказано у 549 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями були позивач та відповідач, яки на цей час були неповнолітніми, тому можливо вважати , що вони прийняли спадщину, фактично вступивші в управління або володіння спадковим майном разом з матір'ю, яка на момент смерті колишнього чоловіка володіла ? часткою вищевказаного будинку.

Таким чином позивач та відповідач успадкували після смерті батька кожний по ? частці будинку.

Після смерті у 2003 р. матері позивача та відповідача - ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з ? частки вищевказаного будинку.

На цей момент позивач та відповідач вже досягли повноліття, тому у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР вважається, що позивач фактично вступив в управління або володіння спадковим будинком, про щзо свідчить реєстрація позивача у спірному будинку з 8.05.2002 року.

Разом з цим , як вбачається з даних паспорту відповідача та довідки Курилівського сільського голови, він зареєстрований у спірному будинку з 13.05. 1988 р., і є членом сім'ї ОСОБА_1

Але відповідач всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не надав жодного доказу, яки б спростовували доводи позивача щодо неприйняття відповідачем спадщини, а також щодо того, що він не приймає участі в управління спірним будинком.

Як зазначене у ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Оскільки відповідачем не надано доказів, яки б спростовували доводи позивача щодо добросовісного заволодіння і продовження володіння часткою, яка б належала відповідачу протягом десяти років, суд вважає доведеним , що позивач дійсно є законним власником нерухомого майна, а саме, будинку з вищевказаною адресою, що відповідає вимонам ст. 344 ЦК України.

При таких обставинах суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 10,11, 60, ст. 209, 174, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, ст.525, ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, ст. ст. 15,16 , 344 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень, ст. 1268 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання права власності, задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з житлового будинку загальною площею 62,3 кв. м та надвірних будівель.

Повний текст рішення виготовлений 19.01.2015 року.

Головуючий О.О. Волчек