Справа № 209/6759/14-ц
Провадження № 2/209/351/15
РІШЕННЯ

іменем України

"30" січня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Багбая Є.Д.

при секретарі Кукса О.П.

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Касьяна В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Акціонерний банк «Експресс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позов не визнав повністю.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Акціонерний банк «Експресс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 25 квітня 2014 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ПАТ «Акціонерний банк «Експресс-Банк» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) №569878-10.09/0209 строком до 25 липня 2014 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 50000 гривень. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 21% річних. Згодом згідно умов договору термін дії договору було пролонговано до 26 жовтня 2014 року. Крім того 10 червня 2014 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ПАТ «Акціонерний банк «Експресс-Банк» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) №56959-10.09/0209 строком до 11 липня 2014 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 100000 гривень. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 25% річних. Згодом згідно умов договору термін дії договору було пролонговано до 11 серпня 2014 року. 11 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача с письмовою заявою щодо повернення вкладу з відсотками. Але відповідач ніяких дій щодо повернення вкладу не здійснив. Позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів з депозитних рахунків та роз'яснення можливості їх отримання. 18 вересня 2014 року позивач отримав лист відповідача, згідно якого на даний час триває перевірка факту укладання договорів між позивачем та банком та внесення коштів до каси банку, після закінчення перевірки буде прийняте рішення щодо можливості повернення коштів позивачу. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті. Позивач вважає дії відповідача незаконними просить стягнути з нього грошові кошти в сумі вкладів 150000 гривень та процентів на загальну суму 18178,09 гривень, також просить стягнути 3% річних в сумі 998,62 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, позов не визнав повністю проти його задоволення заперечує, на обґрунтування своїх заперечень вказав, що в банку відсутні будь які документи про відкриття банківських вкладів позивача, крім того слідчим відділом УМВС України при Придніпровській залізниці проводиться кримінальне провадження за заявою позивача по ст. 190 ч.2, 191 ч.3 КК України, щодо заволодіння його грошовими коштами. Оскільки позивач грошових коштів в банку не розміщував ніяких зобов'язань банк перед позивачем не несе, пояснити наявність в позивача договорів банківського вкладу виписок по рахунку вкладів з мокрими печатками банку не може. Вказав, що особа яка вказана як підписант від імені банку в договорах наданих позивачем, а саме начальник Дніпропетровського міського відділення банку звільнена наприкінці минулого року, причини вказати не може.

Судом досліджені докази по справі:

Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні:

- копія паспорту позивача /а.с. 5/, згідно якої підтверджується його особа та місце реєстрації та проживання;

- договором банківського вкладу №569878-10.09/0209 /а.с. 6-7/, згідно якого підтверджуються зобов'язання сторін по справі щодо виконання умов укладеного між ними договору;

- випискою по рахунку №569878-10.09/0209 /а.с. 8/, згідно якого підтверджується зарахування позивачем коштів на рахунок банківського вкладу в розмірі 50000 гривень;

- договором банківського вкладу №56959-10.09/0209 /а.с. 9-10/, згідно якого підтверджуються зобов'язання сторін по справі щодо виконання умов укладеного між ними договору;

- заяви позивача /а.с. 11/, згідно якого позивач звертався до банку щодо зняття вкладу по завершенню строку договору;

- відповідь банку /а.с. 12/, згідно якого підтверджується відмова відповідача повернути вклад позивачу;

- копії договорів банківських вкладів між сторонами по справі , та виписками по рахункам, копія пластикової картки /а.с. 21-27/, згідно яких підтверджується перебування позивача із банком у договірних відносинах раніше та на момент дії спірних строкових договорів;

- копія пластикової картки /а.с. 28/, згідно яких підтверджується перебування позивача із банком у договірних відносинах на момент дії спірних строкових договорів;;

- медичні документи /а.с. 30-36/, які підтверджують стан здоров'я позивача;

- ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про тимчасовий доступ до документів /а.с. 39/, згідно якої підтверджується наявність кримінального провадження по фактам шахрайства в банку відповідача;

- опис речей та документів які були вилучені на підставі ухвали суду в банку /а.с. 40-41/, згідно якого підтверджується виявлення в банку заяв позивача на відкриття рахунків.

Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст. 1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства,

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди „ розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

25 квітня 2014 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ПАТ «Акціонерний банк «Експресс-Банк» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) №569878-10.09/0209 строком до 25 липня 2014 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 50000 гривень. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 21% річних. Згодом згідно умов договору термін дії договору було пролонговано до 26 жовтня 2014 року. Крім того 10 червня 2014 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ПАТ «Акціонерний банк «Експресс-Банк» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) №56959-10.09/0209 строком до 11 липня 2014 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 100000 гривень. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 25% річних. Згодом згідно умов договору термін дії договору було пролонговано до 11 серпня 2014 року. 11 серпня 2014 року позивач звернувся до відповідача с письмовою заявою щодо повернення вкладу з відсотками. Але відповідач ніяких дій щодо повернення вкладу не здійснив. Позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів з депозитних рахунків та роз'яснення можливості їх отримання. 18 вересня 2014 року позивач отримав лист відповідача, згідно якого на даний час триває перевірка факту укладання договорів між позивачем та банком та внесення коштів до каси банку, після закінчення перевірки буде прийняте рішення щодо можливості повернення коштів позивачу. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Суд вважає доведеним невиконання відповідачем своїх зобов'язань, що підтверджується доказами по справі, та не заперечується відповідачем. Суд вважає дії відповідача щодо неповернення вкладу позивачу на його вимогу протиправними, безпідставними, незаконним та такими що суперечать вимогам договору укладеному між сторонами та вимогам законів України. Суд не приймає заперечення відповідача в частині відсутності факту укладання вищезазначених договорів між позивачем та банком, оскільки вищезазначене не доведено жодними доказами по справі, позивач навпаки в свою чергу надав докази які підтверджують укладання договорів вкладу із банком та внесення ним відповідних грошових коштів на депозит. Оскільки судом встановлена протиправна поведінка відповідача щодо неповернення вкладу позивачу, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми вкладу підлягають задоволенню, також суд вважає підлягаючими задоволенню вимоги щодо стягнення 3% річних, перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він здійснений відповідно до вимог закону та рекомендацій Верховного суду України та розраховані суми 3% річних підлягають стягненню на користь позивача. В частині стягнення на користь позивача процентів за користування грошовими коштами, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки вказана позивачем сума процентів не доведена жодними доказами по справі, та розрахунками, тому суд немає можливості перевірити обґрунтованість їх розміру, оскільки не зрозуміло з чого виходив позивач при їх визначенні, тому вимоги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими не підтвердженими жодними належними доказами.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги виходячи з наступного.

Відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним договором та Книгою п'ятою "Зобов'язальне право" Цивільного кодексу України, нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і договором, укладеним між сторонами.

Судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. 525, 526, 530, 611, 623, 625, 1058, 1060, 1073 ЦК України, ст. 1, 2, 36 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись ст. 8, 10, 59, 60, 88, 94, 158, 213-215, 218, 169, 224 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ПАТ «Акціонерний банк «Експресс-Банк» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Акціонерний банк «Експресс-Банк» на користь ОСОБА_3 заборгованість за видачу вкладу по договору №569878- 10.09/0209 в сумі 50000 гривень, 3% річних за порушення виконання грошового зобов'язання в розмірі 143 гривні 83 копійки, та по вкладу по договору №569959- 10.09/0209 в сумі 100000 гривень, 3% річних за порушення виконання грошового зобов'язання в розмірі 854 гривні 79 копійок, всього загальну суму 150998 гривень 62 копійки.

Стягнути з ПАТ «Акціонерний банк «Експресс-Банк» суму судового збору в розмірі 1 509 гривень 98 копійок на користь держави.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення процентів та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Є.Д. Багбая