Справа № 645/4514/14-ц
Провадження № 2/645/82/15
19 січня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого -Горпинич О.В.,
за участю секретаря судових засідань - Денісенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, -
Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в остаточно уточненій редакції якого просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним майном подружжя та поділити дану квартиру, визнавши за нею право власності на 1/2 частину даної квартири в порядку поділу майна подружжя, а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн., та судовий збір в сумі 2000 грн.. В обґрунтування позову посилалася на те, що 01.10.1992 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, під час якого у 2000 році подружжям за спільні кошти було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, проте право власності на вказану квартиру було зареєстровано за відповідачем. Шлюб з відповідачем було розірвано 02.05.2006 року. Позивачка зазначала, що дана квартира придбана в період шлюбу, а тому є спільним майном подружжя, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із відповідним позовом.
До судового засідання позивачка не з'явилася, проте присутня її представник ОСОБА_4, що діяла на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просивши суд про їх задоволення, посилаючись на обставини викладені вище.
Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд, за згодою представника позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбу з 01.10.1992 року, що підтверджено довідкою про укладення шлюбу, копія якої знаходиться в матеріалах справи.
Шлюб розірвано 10.04.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1, копія якого знаходиться в матеріалах справи.
Судом отримано з Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради, інформацію відповідно до якої згідно з матеріалами інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована на ім'я ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу. Також суду надано копію договору купівлі - продажу від 31.07.2001 року, відповідно до якого ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_1
Тобто вищевказана квартира була придбанна під час шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Норма права, передбачена ст. 60 СК України, створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності і це означає, що квартира АДРЕСА_1 є спільним сумісним майном подружжя.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, одержані одним із подружжя.
Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
В розумінні ч.ч.1, 2 ст. 70 СК України, спірний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, сторони мають рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном і частки майна дружини та чоловіка є рівними.
Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати ( виключені з цивільного обороту), не залежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Відповідно до вимог ст.ст. 70-71 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
При цьому суд зазначає, що відповідно до роз'яснень, що містяться у п. п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України.
В судовому засіданні не встановлено домовленості між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_1.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що доводи позивачки є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в межах позовних вимог.
Підлягають задоволенні вимоги про сплаті витрат на правову допомогу, які підтверджені документально.
Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя - задовольнити.
В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2001 року.
Іншу ? частини квартири АДРЕСА_1, яка придбана на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2001 року, залишити у власності ОСОБА_3.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 4500 грн. та судовий збір в сумі 2000 грн..
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності апеляційної скарги.
Суддя -