УХ В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Подзігун Г.В.

при секретарі Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області (далі Відділ примусового виконання рішень),-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою та просила визнати неправомірними бездіяльність Відділу примусового виконання рішень щодо невідкриття виконавчого провадження по виконанню ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.06.2014 року по справі №490/5732/14-ц. Також просила зобов'язати Відділ примусового виконання рішень відкрити виконавче провадження по виконанню вищевказаного рішення суду.

В судове засідання представник заявника не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримала та просила про їх задоволення.

Представники боржника та суб'єкта оскарження в судове засідання не з'явилися, про причини неявки до суду не повідомили, заперечень проти задоволення заяви не надали.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги скарги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідачки аванс у розмірі 10605 грн., який був переданий нею 20.10.2006 року у забезпечення договору про намір укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посилаючись на неукладення вказаного договору.

Ухвалою суду від 28.08.2007 року неналежний відповідач ОСОБА_2 замінена належним ОСОБА_3 та до участі у справі у якості співвідповідача залучена ОСОБА_4, ОСОБА_2 залучена до участі у справі у якості третьої особи.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.09.2007 року вищевказаний позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10605 грн. та судові витрати в розмірі 137 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м.Миколаєва від 24.01.2008 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.09.2007 року залишено без змін.

25.10.2007 року на виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист №2-7-2241, який знаходиться на виконанні в Центральному ВДВС ММУЮ з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості у сумі 10787 грн.

04.04.2014 року на рахунок з обкіку депозитних сум Центрального ВДВС ММУЮ надійшли кошти у сумі 1034,98 грн., які були стягнуті з ОСОБА_3

Посилаючись на ч.2 ст.45 Закону України "Про виконавче провадження" ОСОБА_1 16.04.2014 року звернулася до Центрального ВДВС ММУЮ із заявою, в якій просила надіслати стягнуті грошові кошти на її адресу грошовим переказом.

При цьому листом від 18.04.2014 року за №01.0516777/6 в надісланні грошових коштів їй було відмовлено на підставі ч.5 ст.45 ЗУ "Про виконавче провадження", якою передбачено, що не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами. Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких ці суми стягнуто.

Не погоджуючись з діями виконавчої служби ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії Центрального відділу державної виконавчої служби ММУЮ, яка задоволена ухвалою суду від 04.06.2014 року, при цьому Центральний ВДВС ММУЮ було зобов'язано надіслати поштовим переказом на адресу ОСОБА_1 стягнуті з ОСОБА_3г. грошові кошти в розмірі 1034,98 грн.

14.08.2014 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Відділу примусовго виконання рішень та просила на підставі п.1 ч.2 ст.21 Закону України "Про виконавче провадження" виконати увхвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.06.2014 року, а саме: зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції надіслати поштовим переказом на її адресу стягнуті з ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 1034,98 грн.

Заяву ОСОБА_1 разом із додатками була направлена на виконання до Центрального ВДВС ММУЮ.

Однак з такою позицією погодитися не можна виходячи з наступного.

На підставі п.1 ч.2 ст.21 Закону України "Про виконавче провадження" на Відділ примусового виконання рішень покладається обов'язок виконання рішень, за яким боржниками є теритріальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районі або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділ, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про державну виконавчу службу" державна виконавча служба входить до системи органів міністрерства юстиції України, а Міністрерство юстиції України є органом виконавчої влади, затакого боржником у данному випадку є територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади.

Так, відповідно до ст.124 Конституції України та ст.14 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Згідно із ч.2 ст.2 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України Про державну виконавчу службу.

Державний виконавець, відповідно до вимог ч.1 ст.6 Закону України Про виконавче провадження від 21 квітня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями), зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 цього Закону).

Зокрема, він здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч.1 ст.20 Закону України).

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення (ч.5 ст. 52 Закону України).

За змістом ч.2 ст.30 Закону України державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення майнового характеру протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України Про виконавче провадження, зокрема, у ст.82 вказаного Закону України Про виконавче провадження зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У п.3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах роз'яснено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби необхідно враховувати, що Законом України Про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України Про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 вказаного Закону), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7 ст.12 вказаного Закону).

Відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень саме державний виконавець , керівник відповідного органу державної виконавчої служби , відповідно до п.2-4 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження протягом 10-ти днів повинен подати до Державної казначейської служби України документи та відомості , необхідні для перерахування стягувану коштів про що повідомляє в установленому порядку стягувача , що державними виконавцями не було виконано .

Згідно з порядком роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністрества юстиції України від 25.12.2008 року за №2274/5, а саме п.п. 2.6 та 2.8 кореспонденція, яка надійшла до Відділу поштою або з прийому (крім звернень громадян, які розглядаються відповідно до Закону України "Про звернення громадян" ( 393/96-ВР ), документів про відкриття виконавчого провадження, листів-відповідей на запити державного виконавця), підлягає реєстрації в Журналі реєстрації загальної вхідної кореспонденції за встановленою формою (додаток 2). Виконавчі документи та документи, що їх доповнюють, підлягають реєстрації в Журналі реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження (додаток 3) під одним реєстраційним номером.Дата надходження документів зазначається у цих журналах через усю сторінку поперек граф журналу. Порядковий номер за журналом проводиться, починаючи з першого номера, за порядком у межах календарного року.Зареєстровані в установленому порядку документи розглядаються керівником Відділу не пізніше наступного робочого дня з дня надходження кореспонденції до Відділу, а документи за рішеннями, що підлягають негайному виконанню, - в день їх надходження. Результати розгляду документів керівником фіксуються в резолюції.Після накладення резолюції керівником Відділу документи повертаються діловоду для внесення необхідної інформації до реєстраційних та (або) облікових журналів, у необхідних випадках - для оформлення документів в обкладинку, та не пізніше наступного робочого дня з дня накладення резолюції передаються виконавцям до виконання або на ознайомлення.Документи, отримані безпосередньо керівником Відділу на особистому прийомі, передаються на реєстрацію діловоду в день їх надходження.

Згідно ч.1, 2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч.5 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до вищевказаних приписів Відділом примусового виконання рішень мало було відкрито виконавче провадження та надіслано сторонам виконавчого провадження копії відповідної постанови, проте орган державної виконавчої служби цього не зробив.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що вимоги скарги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Тому слід визнати неправомріною бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області щодо невідкриття виконавчого провадження по виконанню виконанню ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва, що винесена 04.06.2014 року по справі №490/5732/14-ц та зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області відкрити виконавче провадження по виконанню вищевказаної ухвали суду .

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області слід стягнути з держави судовий збір в розмірі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 208-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу - задовольнити.

Визнати неправомріними бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області щодо невідкриття виконавчого провадження по виконанню ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.06.2014 року по справі №490/5732/14-ц.

Зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області відкрити виконавче провадження по виконанню ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 04.06.2014 року по справі №490/5732/14-ц.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області на користь держави судовий збір в розмірі 121,80 грн.

Ухвала може бути оскаржена через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН