У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадженні по справі

09.11.2015 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бенца К.К., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області, Державної інспекції України з питань праці про стягнення суми надбавки за виконання особливо важливої роботи та суму компенсації за несвоєчасно виплачену надбавку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області, Державної інспекції України з питань праці про стягнення суми надбавки за виконання особливо важливої роботи в розмірі 24 963, 9 гривень та суму компенсації за несвоєчасно виплачену надбавку в розмірі 7247,24 гривень.

В Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ судам розяснено : вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Вказана норма закону узгоджується також і з роз'ясненнями викладеними у п. 30 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», згідно яких за змістом частини першої статті 2, пункту 2 частини першої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 15 ст. 3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, будь-яка державна служба є публічною службою. Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України «Про державну службу».

Із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з відповідачем, а саме наказом Державної інспекції України з питань праці від 22.11.2011 року призначений начальником Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області з 01.12.2011 року.

Встановлено, що предметом спору є невиплачена позивачу заробітна плата, а саме надбавка за виконання особливо важливої роботи в сумі 24 963,9 гривень за період з червня 2014 року по жовтень 2015 року, що передбачена умовами трудового договору, а також виплата компенсації в сумі 7247,24 гривень за несвоєчасно виплачену йому надбавку за виконання особливо важливої роботи за період з червня 2014 року по жовтень 2015 року.

Позивач, як державний службовець обіймав посаду начальника Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на державній службі, із змісту позовної заяви та приєднаних матеріалів вбачається, що у позивача наявний ранг державного службовця.

А отже, позивач відноситься до осіб публічної служби.

Ураховуючи викладене та те, що спір між сторонами виник з приводу проходження та звільнення з публічної служби, зазначена справа підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Зазначена позиція узгоджується із п.27 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013 року «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», у якому роз'яснено, що суди повинні мати на увазі, що позовна вимога публічних службовців про стягнення заробітної плати (грошового утримання) за час вимушеного прогулу або виконання нижче оплачуваноїроботи у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, у тому числі в разі, коли її заявлено окремо від вимоги про поновлення на роботі, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки стосується проходження особою публічної служби.

На підставі викладеного , приходжу до переконання, що звернення до суду з даним позовом в порядку цивільного судочинства, суперечить вищенаведеним нормам права.

Відповідно до п.1ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження в справі, якщо позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Розяснити позивачу його право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, ст.ст. 17,18 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної державної інспекції з питань праці у Закарпатській області, Державної інспекції України з питань праці про стягнення суми надбавки за виконання особливо важливої роботи та суму компенсації за несвоєчасно виплачену надбавку відмовити.

Розяснити позивачу , що він вправі звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення . У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи , яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2