Провадження № 22-ц/779/247/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р.В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Матківського Р.Й.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Шишка А.І.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетської С.В., відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року з позовом до суду звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк» та просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 7714,57 гривень за кредитним договором від 22 травня 2006 року.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідач порушив Умови та правила надання банківських послуг, зобов'язання не виконав, а тому станом на 28 липня 2014 року має заборгованість 7714, 57 гривень, що складається з наступного: 879, 29 гривень - заборгованість за кредитом; 5991,73 - заборгованість по відсотках за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 гривень - штраф (фіксована частина), 343,55 гривень - штраф (процентна складова).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з спливом строку позовної давності.

На дане рішення представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про стягнення заборгованості.

Представник апелянта у скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення за стягненням кредитної заборгованості.

Суд повинен був врахувати, що з відповідачем укладено договір відповідно до вимог ст. 638 ЦК з досягненням згоди усіх істотних умов.

Відповідач отримав платіжну картку, яка є лише спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів. Строк дії картки не припиняє строку дії договору, а Умови не містять положень, що строк дії договору та строк дії картки це одне і те саме поняття та вони співпадають. Суд залишив поза увагою, що відповідно до п. 9.3 та 9.5 договору картковий рахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви держателя. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з часу підписання, якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Договір автоматично було пролонговано та на даний час він діє, скільки з 2006 року жодна із сторін не заявила про намір його розірвати, а фактично строк позовної давності звернення до суду почне відраховуватись з наступного дня після закінчення строку дії договору. Представник апелянта вважає, що договір пролонговано і він діє на даний час, а строк позовної давності ще не розпочався і не може вважатись пропущеним.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка вимоги скарги підтримала, відповідача, який вимоги скарги заперечив. перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач звернувся з позовом про стягнення кредитної заборгованості до відповідача 14 серпня 2014 року, картковий кредитний договір укладено 22 травня 2006 року на строк дії картки до березня 2009 року, тому за заявою відповідача відмовив у задоволенні позову за спливом трирічного строку позовної давності.

Відповідно до ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 22 травня 2006 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за користування яким зобов'язався сплатити 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки.

Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Як встановлено в засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 не звертався з заявою щодо закриття карткового рахунку.

Зі змісту п.5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць».

Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається.

Останній платіж, який було проведено відповідачем по даному кредитному договору відбувся у березні 2007 року сплатою процентів.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 заявляв про застосування позовної давності у запереченнях на позов, суд першої інстанції правильно встановив, що початок перебігу строку позовної давності починається з 1 квітня 2009 року, позивач не заявляв про поважність причин пропуску строку позовної давності, а за вимогами апеляційної скарги взагалі вважає, що строк не пропущено до цього часу.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 р. у справі №6-14цс 14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

У засіданні апеляційного суду оглянуто кредитну картку відповідача і встановлено строк її дії до березня 2009 року. Відповідно до поданої довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» виготовив ОСОБА_3 кредитну картку за номером НОМЕР_1 з терміном дії до березня 2009 року, що відповідає пунктам 3.1.1. та 3.1.3. Правил.

Позивач звернувся з позовом до суду у серпня 2014 року, тому трирічний строк позовної давності для звернення до суду пропущено.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Ю. Ковалюк

А.І. Шишко