Справа № 359/8489/14 Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/3759/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Матвієнко Ю. О.,

за участю секретаря Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала наступним:

Сторони в період з 18 квітня 2009 року по 1 липня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За цей час ними було придбано автомобіль «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2009 року випуску. При цьому грошова сума в розмірі 76 240,00 грн. була сплачена з коштів сімї, а інша частина коштів в розмірі 114 360,00 грн. була взята в кредит, який оформлено на ОСОБА_3 Позивач за вказаним кредитом виступила поручителем. До розірвання шлюбу погашення кредиту проводилось з коштів сімї, а саме було проведено 24 платежі на загальну суму 78 453,37 грн. Таким чином за час шлюбу за автомобіль з коштів сімї сторони сплатили 154 693,37 грн. Вказані сплачені кошти позивач вважає спільною сумісною власністю подружжя, відтак 1/2 їх частина має належати їй. З урахуванням уточнення позовних вимог просила суд залишити у власності ОСОБА_3 вищевказаний автомобіль «Mitsubishi Lanser» та стягнути з останнього на її користь 77 346,69 грн. в якості 1/2 частки у спільно нажитому майні у вигляді усіх коштів, сплачених за вказаний автомобіль в період шлюбу.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі. Обґрунтувала апеляційну скаргу тим, що ним було надано належні докази про порушення відповідачем його прав. Вважає висновки суду такими, що не відповідають вимогам закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає наведеним вимогам, відтак підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в порядку ст. 60 СК України просила присудити їй частину спільно набутого майна, яким вона вважає усі здійснені за час шлюбу виплати на придбання автомобіля. В той же час, як за положеннями СК України, так і за іншими нормами чинного законодавства України, в якості спільного може бути визнане лише реально існуюче майно та майнові права й зобовязання, які були набуті подружжям під час шлюбу. Визнання ж спільним майном здійснених подружжям витрат на придбання такого майна чинним законодавством не передбачене. В даному випадку спільним майном може виступати лише придбаний подружжям автомобіль, однак ніяк не здійснені сторонами витрати на його придбання. Таким чином такі витрати не можуть виступати предметом поділу між сторонами.

У відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи виключно в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зазначена норма означає, що виключно позивачу (за певних умов й особі, що діє в її інтересах) належить право визначати суть та предмет вимог, з якими та може звернутися до суду, який в ході розгляду має дати оцінку обґрунтованості таких вимог. При цьому вихід за межі заявлених вимог не допускається.

Враховуючи той факт, що здійснені сторонами витрати, вимогу про поділ якого як спільного майна завив позивач, не є спільним майном в розумінні положень СК України, а вимог про поділ іншого спільного майна подружжя позивачем не заявлялося, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених чинним законодавством України підстав для задоволення позову.

Згідно положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи той факт, що порушень вимог матеріального і процесуального законодавства при вирішенні справи судом першої інстанції колегія суддів не вбачає, підстави для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді