Справа № 136/2799/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"20" січня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пороховий Г.І.

за участю секретаря Квашук О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоприлуцької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок по спадщині за законом. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Нова Прилука помер його батько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкове майно спадкодавця складається із житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1. За життя спадкодавцем був складений заповіт, посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області 05.11.1999 року, на імя ОСОБА_3, але від спадщини вона відмовилась, про що надала відповідну заяву. У силу діючого, на час відкриття спадщини, законодавством, він ОСОБА_1 прийняв спадщину за законом, оскільки протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини фактично, вступивши в управління і володіння спадковим майном, - обробляв його земельну ділянку, проводив поточний ремонт будинку, користувався речами спадкодавця. Інші спадкоємці за законом та заповітом - відмовилися від спадщини. Оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не має можливості, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи, які виготовити в даний час неможливо, так, як на померлого даний документ відповідні органи не видають. Просить суд задовільнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наявні докази, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача не з»явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Нова Прилука помер - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1. Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкове майно спадкодавця складається із житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

Належність спадкодавцю даного майна підтверджується технічним паспортом на житлового будинку індивідуального житлового фонду, який виготовлений 26.09.2005р. ВООБТІ, власником якого вказано ОСОБА_2 (а.с. 18-23), також належність спадкової маси саме ОСОБА_2 констатовано довідками виконавчого комітету Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області № 543 від 29.07.2014 року та № 847 від 22.12.2014 року, відповідно до яких за даними погосподарських книг №8 за 1964-1966, 1967-1969, 1983-1985, 1991-1996, 1996-2000 роки право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, зареєстровано починаючи з 1956 року за ОСОБА_2, який є також його забудовником.

Згідно довідки Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області від 11.11.2010р. за № 986 до складу сім»ї ОСОБА_2 станом на 1968р. входили: дружина ОСОБА_5, дочка ОСОБА_6, дочка ОСОБА_7, син ОСОБА_1. Станом на день смерті спадкодавця, тобто на 12.11.2000р., склад його сім»ї становив: дочка ОСОБА_6, якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «ОСОБА_6» (свідоцтво про шлюб НОМЕР_2, видане 21.03.1973р., Староприлуцькою сільською радою Липовецького району); дочка ОСОБА_7 якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище «НОМЕР_7» (свідоцтво про шлюб НОМЕР_3, видане 13.08.1981., Новоприлуцькою сільською радою Липовецького району); син ОСОБА_1, оскільки дружина померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що вбачається із свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_8, виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Липовецького РУЮ (а.с. 15).

За життя, 5.11.1999р. спадкодавець вчинив заповідальне розпорядження, яким заповів житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 ОСОБА_3, яка після смерті батька ОСОБА_2 спадщину не прийняла як за заповітом так і за законом. Спадкоємець ОСОБА_1 спадщину прийняв, оскільки протягом 6-ти місяців з часу відкриття спадщини фактично, вступивши в управління і володіння спадковим майном, оскільки протягом цього часу (12.11.2000р.-12.05.2001р.) провів поточний ремонт його житлового будинку, у квітні - травні 2001 р. обробляв його земельну дільнку, користувався всіма особистими речами спадкодавця, що вбачається з довідки від 22.12.2014р. Ново Прилуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Отже, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем спадщини.

Інші спадкоємці за законом відмовилися від спадщини, її не приймали та на неї не претендують.

Відповідно до постанови від 19.12.2014 року № 02-31-998 державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори, про відмову у вчиненні нотаріальних дій, ОСОБА_1, було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину за законом, який посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області 05.11.1999р. за реєстровим № 173 на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_2, тому що правовстановлювальні документи відсутні про належність цього майна спадкодавцеві.

Дослідивши усі зібрані по справі докази та давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, що є предметом спору регулюються Цивільним кодексом Української РСР 1964р.

Спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилась до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, а відповідно до рекомендацій наданих Пленумом Верховного суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за №7, де у п.1, зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За таких обставин правовідносини, що є предметом спору регулюються ЦК Української РСР, розділом 7.

За змістом ст.ст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Із здобутих у справі доказів судом встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2, а отже у розумінні ст.529 ЦК УРСР є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлого. Але, ОСОБА_2 зробив заповітне розпорядження: житловий будинок з надвірними будівлями, що належить спадкодавцеві на праві власності в АДРЕСА_1 на ОСОБА_3. Заповіт посвідчений секретарем Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області 05.11.1999 р. і зареєстрований за № 173. Спадщину по заповіту ОСОБА_3 не прийняла, згідно заяві, поданій Липовецькій державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини в нотаріальну контору не подавала, шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустила, в суд за продовженням строку для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини звертатись не буде, про що надала відповідну заяву, де просить вважати її такою, що спадщину не прийняла.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Дії які свідчать про прийняття спадщини, передбачено ст.549 ЦК УРСР, відповідно до якої визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.. 346 Цивільного кодексу України однією із підстав припинення права власності є смерть власника, окрім цього, згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно розділу 2 глави 10 п.п. 4.12, 4.15 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України від 22.02.2012р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві.

Але відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним у позовній заяві, а отже він, як спадкоємець за законом, має право на майно померлого ОСОБА_2, інших спадкоємців, які мали право на обов'язкову часту у спадщині згідно матеріалів Спадкової справи не має, оформити свої спадкові права в установленому законом порядку через нотаріальну контору позивач позбавлений можливості. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, ст.ст. 524, 525, 526, 527, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1964р., ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.09.2008р. та керуючись ст.ст. 3, 114 ч. 1, 118-120 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Нова Прилука Липовецького району Вінницької області на цілий житловий будинок «А» з верандою «а», ґанком та козирком, загальною площею 79,6 кв.м., житловок площею 47,7 кв.м. і господарські будівлі та споруди: огорожу «№1», ворота «№2 хвіртку «№3», криницю «№4», гараж «Б», сарай «В», погріб «П/В», сарай «Г вбиральню «З», розташовані в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Пороховий Г.І.

20.01.2015