Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Парінової І.К.,

Ступак О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» до ОСОБА_3, третя особа - публічне акціонерне товариство акціонерним «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 Вимоги обґрунтовані тим, що 16 квітня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ЗАТ «Промінвестбанк») і ОСОБА_3 укладено договір № І8/05-2/К, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1 400 000 грн строком до 11 квітня 2018 року зі сплатою 18 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором у той же день між банком та відповідачем укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку житловий будинок по АДРЕСА_1 у м. Дубляни Жовківського району Львівської області. 17 грудня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк»), яке є правонаступником ЗАТ АК «Промінвестбанк», та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, зокрема, за зазначеними вище кредитним договором та договором іпотеки. Посилаючись на те, що відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 травня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 1 915 913 грн 06 коп., позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 квітня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні Ініціативи» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 16 квітня 2008 року між ЗАТ «Промінвестбанк» і ОСОБА_3 укладено договір № 18/05-2/К, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 1 400 000 грн зі сплатою 18 % річних за користування кредитом строком до 11 квітня 2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 16 квітня 2008 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 655, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, загальною площею 204,9 кв. м, житловою площею 69,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Дубляни Жовківського району Львівської області, та земельну ділянку площею 0,2755 га за цією ж адресою.

У порушення умов кредитного договору та положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України ОСОБА_3 зобов'язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31 травня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 1 915 913 грн 60 коп.

Також встановлено, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги та про передачу прав за договорами забезпечення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 1423, відповідно до умов якого між сторонами передаються договори забезпечення, права за якими переходять до позивача виключно в силу положень українського законодавства у відповідності до договору відступлення.

Згідно з п. 4.1 договору про відступлення права вимоги відступлення прав вимоги первісним кредитором новому кредитору, набуття новим кредитором прав вимоги та заміна кредитора за правами вимоги на нового кредитора набувають чинності у день укладання договору, за умови належного оформлення сторонами (підписання та скріплення відбитком печаток сторін) реєстру позичальників. При цьому права вимоги, що виникають у майбутньому, набуваються новим кредитором з моменту їх виникнення, але в будь-якому разі після підписання сторонами реєстру позичальників.

З матеріалів справи вбачається, що передачу невиконаних грошових зобов'язань відповідачів позивач підтвердив витягом з додатку № 1 до договору про відступлення прав за договорами забезпечення від 17 грудня 2012 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності факту передачі позивачу прав вимоги за договорами кредиту та іпотеки, а також недоведеності розміру кредитної заборгованості, а, отже, і права на звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте повністю погодитися з такими висновками судів не можна з огляду на таке.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.

Така ж норма міститься й у ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведене інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні Ініціативи» та ПАТ «Промінвестбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги, який передбачає відступлення прав за кредитними договорами як основними зобов'язаннями.

Цього ж дня між сторонами укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 1423.

Статтею 57 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України).

Розглядаючи спір та встановивши відсутність належного підтвердження відступлення права вимоги, поза увагою судів попередніх інстанцій залишилося те, що позивачем, на підтвердження переходу до нього прав вимоги за спірними договорами, надано договори відступлення права вимоги та додатки до них, які прошиті та скріплені печаткою підприємства.

Ураховуючи викладене не є безспірним висновок про недоведеність ТОВ «Кредитні Ініціативи» факту набуття ним прав кредитора та іпотекодержателя за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними 16 квітня 2008 року між ЗАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_3

Крім того, відмовляючи в позові з підстав неможливості перевірки розрахунку заборгованості та відомостей про розмір цієї заборгованості на момент передачі позивачеві прав вимоги за кредитним договором, суди попередніх інстанцій у порушення вимог ст. ст. 10, 60, 212-214, 303, 315 ЦК України не встановили в повному обсязі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не дали належної правової оцінки кредитному договору, в якому зазначено суму наданого кредиту та розрахунок періодичних платежів, доводи позивача щодо порушення відповідачем умов договорів, внаслідок чого виникла заборгованість не спростували та не надали належної оцінки наданим позивачем доказам, що підтверджують наявність заборгованості.

Суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на те, що позичальник не виконує умови кредитного договору ні первинному, ні новому кредитору та дійшли передчасного висновку про відмову в позові. Порушене право кредитора фактично залишилось незахищеним, при тому, що ОСОБА_3, заперечуючи проти визначеного позивачем розміру заборгованості, свого розрахунку заборгованості та доказів на його підтвердження не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 квітня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик