Провадження № 2/727/94/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року. Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді - Кирилюк Л.К.

при секретарі - Палилюлько Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за позовом прокурора Шевченківського району м. Чернівці в інтересах ОСОБА_1 (третя особа на стороні позивачів, яка не заявляє самостійних вимог: Шевченківська районна у місті Чернівці рада) до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення другого входу в квартиру, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2014 року позивач прокурор Шевченківського району м. Чернівці в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачок ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та відновлення другого входу в квартиру.

Посилався на те, що ОСОБА_1 проживав разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_2 та дочкою ОСОБА_3 в двокімнатній квартирі комунальної форми власності АДРЕСА_2 загальною площею 50,95 кв.м, в тому числі житловою площею 36,90 кв.м (дві прохідні кімнати площею відповідно 18,30 кв.м та 18,60 кв.м).

Після проходження курсу лікування в обласній психіатричній лікарні з 16 листопада по 11 грудня 2009 року та з 14 січня по 11 лютого 2010 року ОСОБА_1 намагався повернутись в квартиру, але через заміну дверних замків відповідачки перешкодили йому в цьому.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 18 квітня 2011 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення в квартиру АДРЕСА_2, яка належить Чернівецькій міській раді.

Однак відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 у вселенні. Після примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі цього рішення суду, ОСОБА_2 знову змінила всі замки від вхідних дверей, що стало перешкодою у подальшому проживанні ОСОБА_1 З цього приводу він неодноразово звертався до правоохоронних органів, Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області проводились перевірки його заяв, за результатами яких встановлено факт зміни дверного замка ОСОБА_2

Відповідачка ОСОБА_2 як основний квартиронаймач відмовляється надати дозвіл на перепланування квартири, зокрема створення окремого входу.

Згідно технічного висновку № 6957 від 11 липня 2014 року перепланування квартири АДРЕСА_2 шляхом створення додаткового входу є технічно можливим. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради № 72/8 від 27 серпня 2014 року визначено технічну можливість на перепланування квартири з відновлення другого входу зі сходової клітини.

Просить усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом вселення ОСОБА_1 в дану квартиру та відновлення ним другого входу зі сходової клітини, судові витрати покласти на відповідачок.

Ухвалою суду від 29 січня 2015 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення.

В судовому засіданні представник позивача прокуратури Шевченківського району міста Чернівці, позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги про відновлення другого входу в квартиру підтримали повністю, просять дозволити ОСОБА_1 відновити другий вхід в квартиру АДРЕСА_2 зі сходової клітини з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнили, що між позивачем та відповідачками не встановлювався порядок користування квартирою, відновлення другого входу дасть йому можливість безперешкодно користуватись квартирою.

Відповідачки ОСОБА_3, ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 та колишнім чоловіком ОСОБА_2, шлюб з яким розірвано.

Позивачем не надано доказів існування другого входу раніше після їх вселення в спірну квартиру, не зазначено, з яких приміщень за цільовим призначенням складалася квартира при наявності такого спірного входу, відколи такий вхід був замурований, яке цільове призначення було у кімнати, де пропонується влаштувати другий вхід, чи використовувалась вона в якості житлової площі та чи існував наявний на даний час вхід у спірну квартиру.

Квартира АДРЕСА_2 належить місцевим радам, наймачем є ОСОБА_2, складається з двох неізольованих житлових кімнат, які мають практично однакову площу. Вони та позивач мають рівні права на користування квартирою. Між ними не існує домовленості про виділення в користування позивачу окремої кімнати, в якій він просить влаштувати окремий вхід, не існує щодо цього й визначеного порядку користування квартирою за рішенням суду. Таким чином, ОСОБА_1 не володіє виключними правами на одноособове користування житловою кімнатою площею 18,60 кв.м, а тому влаштування окремого входу в таку кімнату не слугуватиме поліпшенню житлових умов, а також не перебуває в причинно-наслідковому зв'язку з уявними і надуманими з боку ОСОБА_1 та фактично не існуючими перешкодами йому в користуванні квартирою.

Крім того, зазначене в позові перепланування суперечить вимогам Закону України «Про охорону культурної спадщини», що підтверджується листом відділу охорони культурної спадщини Чернівецької міської ради № 12-15-1440/744 від 26 грудня 2014 року, а також згідно листа Чернівецького міського управління ГУ Держсанепідслужби у Чернівецькій області № 15/2299 від 24 грудня 2014 року погіршуватиме умови експлуатації квартири, оскільки квартира є двохкімнатною з наявністю в ній на даний момент тільки однієї прохідної кімнати. При цьому здійснення передбаченого в позові перепланування порушуватиме п.1.2 Основних положень Державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки» ДБН В.2.2-15-2005, введених в дію наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури № 175 від 18 травня 2005 року, згідно з якими підготовка документації на проведення робіт з реконструкції пам'яток культурної спадщини здійснюється тільки за завданнями державних органів з охорони пам'яток культурної спадщини. Згідно п.2.25 цих Державних будівельних норм житлові кімнати в квартирах не можуть бути прохідними, за винятком чотирьох, п'ятикімнатних, у яких через загальну кімнату може передбачатись вхід до однієї зі спалень або робочої кімнати (кабінету).

Не може бути належним доказом, наданим позивачем, звіт про результати технічного обстеження стіни квартири АДРЕСА_1, оскільки він містить в собі неправдиві відомості відносно об'єкту обстеження. Так, на аркуші 3 цього звіту зазначено, що зі слів ОСОБА_1 до 1967 року об'єкт становив дві окремі квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, які у 1967 році були об'єднані в одну ізольовану квартиру, внаслідок чого один із входів був замурований. Однак ці відомості не відповідають дійсності, оскільки ще до вселення ОСОБА_1 в 1996 році в спірну квартиру на третьому поверсі будинку АДРЕСА_1 напевно існувала багатокімнатна комунальна квартира АДРЕСА_1, яка в подальшому була розділена на дві ізольовані квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, що на даний момент мають спільний коридор (тамбур), яким забезпечується прохід в кожну з них зі сходової клітини будинку, а також до кухні та ванної кімнати квартири АДРЕСА_2, однак відсутнє документальне підтвердження щодо первісного планування третього поверху цього будинку. Також неправдивими є відомості про результати обстеження квартири АДРЕСА_2 (аркуш 3 звіту), згідно з якими встановлено, що квартира, яка обстежувалася зараз, складається з п'яти житлових кімнат, при цьому спірний вхід до нібито бувшої квартири АДРЕСА_2 замурований. Такі результати засвідчують відсутність фактичного обстеження квартири, оскільки вона не є об'єднаною з іншими квартирами будинку, зокрема з квартирою АДРЕСА_1.

Здійснення перепланування квартири шляхом влаштування додаткового входу через кімнату, яка не є прохідною, перетворить у прохідні всі наявні в квартирі житлові кімнати та унеможливить експлуатацію житлової кімнати, де пропонується влаштувати дверний проріз, в якості спальні, а, крім того, згідно п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій перепланування житлових приміщень не допускається у випадку, якщо таке перепланування погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у квартирі.

Оскільки відновлення другого входу в квартиру погіршить їх житлові умови, просять в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Представник третьої особи Шевченківської районної у місті Чернівці ради в судовому засіданні позовні вимоги вважає обґрунтованими, оскільки дійсно рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради № 72/8 від 27 серпня 2014 року визначено технічну можливість на перепланування квартири з відновлення другого входу з сходової клітини, однак позов повинен пред'являтись відповідно до вимог ст.100 ЖК України.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком відповідачки ОСОБА_3 та був чоловіком відповідачки ОСОБА_2, шлюб між ними розірвано 05 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9).

Сторони проживають та з 02 лютого 1996 року зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2, яка належить місцевим радам, наймачем є відповідачка ОСОБА_2, а позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 є членами її сім'ї. Квартира розташована на третьому поверсі трьохповерхового будинку, складається з двох жилих кімнат, одна з яких прохідна, площею відповідно 18,30 кв.м та 18,60 кв.м, кухні, вбиральні, ванної кімнати, спільного коридору з квартирою АДРЕСА_1, загальною площею 50,95 кв.м, в тому числі житловою площею 36,90 кв.м, що підтверджується довідкою ПП «Регіон-Центр» за № 3041 від 31 липня 2014 року та поповерховим планом (а.с.7, 70).

Так як спірна квартира відноситься до державного житлового фонду і перебуває у віданні Чернівецької міської ради, то на дані правовідносини поширюються норми Житлового кодексу України, зокрема, розділ ІІ та глави 1 і 2 розділу ІІІ, які регулюють управління, надання і користування жилими приміщеннями у будинках державного житлового фонду.

Порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_2 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачками ні добровільно, ні в судовому порядку не визначався, а тому відповідно до вимог ст.64 ЖК України вони мають рівні права на користування цим жилим приміщенням.

Згідно ст.100 ч.ч.1, 2 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої ради. У разі відмови наймодавця, наймача або членів його сім'ї у згоді на переобладнання чи перепланування жилого приміщення спір може бути вирішено в судовому порядку, якщо на переобладнання чи перепланування є дозвіл виконавчого комітету місцевої ради.

Відносно цих вимог закону судом встановлено, що позивач прокурор Шевченківського району м. Чернівці в інтересах ОСОБА_1 заявив позовні вимоги про відновлення другого входу зі сходової клітини в квартиру, надавши рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Чернівці ради від 27 серпня 2014 року № 72/8, пунктом 4 якого визначена технічна можливість на перепланування квартири АДРЕСА_2 (витяг на а.с.8).

Із поповерхового плану (а.с.70) та звіту про результати технічного обстеження стіни спірної квартири (а.с.22-27) вбачається, що дверний проріз, який існував раніше і був закладений ще задовго до того, як в квартиру в 1996 році вселились позивач та відповідачки, що вони та свідок ОСОБА_4 підтвердили в судовому засіданні, знаходиться зі сторони сходової клітини в стіні жилої кімнати площею 18,60 кв.м, яка не є прохідною, і в разі відновлення цього дверного прорізу вхід буде здійснюватись зі сходової клітини безпосередньо в цю жилу кімнату, яка використовується відповідачками як спальня, що ніяк не призведе до підвищення благоустрою квартири, а навпаки, погіршить його, так як цю кімнату вже неможливо буде використовувати за призначенням як спальню, що в свою чергу погіршить умови проживання сторін в квартирі. Це суперечить вимогам ст.100 ЖК України; пункту 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, де передбачено, що перепланування житлових приміщень не допускається у випадку, якщо таке перепланування погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у квартирі; пункту 2.25 Основних положень Державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки» ДБН В.2.2-15-2005, введених в дію наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури № 175 від 18 травня 2005 року, яким передбачається, що житлові кімнати в квартирах не можуть бути прохідними, за винятком чотирьох, п'ятикімнатних, у яких через загальну кімнату може передбачатись вхід до однієї зі спалень або робочої кімнати (кабінету).

Також відновлення цього дверного прорізу ніяким чином не буде усувати перешкоди і позивачу ОСОБА_1 в проживанні в квартирі та в користуванні всіма жилими і нежилими приміщеннями, оскільки жила кімната площею 18,60 кв.м ніким не виділялась йому в одноосібне користування, так як не вирішувався порядок користування спірною квартирою, з цієї кімнати немає окремого виходу в кухню, ванну кімнату та вбиральню, такий вихід можливий тільки через жилу кімнату площею 18,30 кв.м, що підтверджується поповерховим планом.

Згідно пункту 1.4.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, до елементів перепланування жилих приміщень належить, зокрема влаштування дверних прорізів. В позовній заяві є посилання на ст.100 ЖК України, яка передбачає порядок переобладнання чи перепланування жилого приміщення, однак позовні вимоги заявлені щодо усунення перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою шляхом відновлення другого входу зі сходової клітини, що по суті є переплануванням квартири, однак така вимога про здійснення перепланування квартири відповідно до вимог ст.100 ЖК України позивачами не заявлена, тобто позивачами обрано неналежний спосіб захисту.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги про відновлення другого входу в квартиру АДРЕСА_2 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст.88 ч.3 ЦПК України судовий збір з відповідача на користь Державного бюджету України не підлягає стягненню.

На підставі викладеного, ст.ст.64, 100 ЖК України, ст.ст.15, 16 ЦК України, пунктів 1.4.3., 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, пунктів 1.2, 2.25 Основних положень Державних будівельних норм України «Будинки і споруди. Житлові будинки» ДБН В.2.2-15-2005, введених в дію наказом Державного комітету України з будівництва та архітектури № 175 від 18 травня 2005 року, та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218, 88 ч.3 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог прокурора Шевченківського району м. Чернівці в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення другого входу в квартиру АДРЕСА_2 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Л.К.КИРИЛЮК