Справа № 504/291/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Барвенка В.К.,

при секретарі - Мельниковій В.М.,

за участі державного виконавця Костюкова С.С., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 9, смт. Комінтернівське подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області звернувся до суду із поданням, яким просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 право виїзду за межі України.

В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав, послався на необхідність обмеження ОСОБА_2 права виїзду за межі України до виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання, виходячи з наступного:

У відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої статті 6 цього Закону, зокрема якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Матеріалами наданих для огляду в судовому засіданні виконавчих проваджень встановлено, що ОСОБА_2 є боржником в них, в тому числі має сплачувати борги до пенсійного фонду, та за кредитами.

Згідно запису в поданні державним виконавцем зазначено, що стягувач наполягає на забороні виїзду за межі України боржнику, оскільки останній планує виїзд за кордон.

Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначені умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Положенням ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону законодавцем визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Положенням ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону передбачено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушеня прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобовязаний довести до відому сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, яка вказана у виконавчому документі.

Суд враховує, що державним виконавцем не було дотримано положення наведеної норми закону, не було направлено копії постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника рекомендованим листом, крім того, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд враховує, що законодавцем гарантовано боржнику право на самостійне виконання рішення суду (виконавчого документу), яке, виходячи з вищенаведених норм Закону, розпочинається з дня отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, суд вважає, що боржник був позбавлений можливості в законний спосіб бути повідомленим державним виконавцем про необхідність добровільного (самостійного) виконання рішення суду.

В матеріалах виконавчих проваджень відсутні докази проведення виконавчих дій за місцем проживання боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Отже, право стягувача на примусове виконання рішення суду гарантовано Основним Законом, і підлягає захисту судом в загальному порядку.

Разом із тим, відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Суд повторює, що рішення суду гарантовано має бути виконано, але у спосіб, встановлений законом, з дотриманням прав, свобод та інтересів сторін та інших учасників виконавчого провадження.

Отже, суд дійшов до висновку, що оскільки ОСОБА_2 не було забезпечено право на самостійне виконання рішення суду, його відповідальність за невиконання рішення суду, що набрало законної сили не настала, і, як наслідок, не можуть настати негативні наслідки за це.

Крім того, суд звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про вжиття державним виконавцем дій по встановленню наявності/відсутності у ОСОБА_2 проїздного документу для виїзду за кордон.

Вказані обставини унеможливлюють допущення обмеження судом гарантованого права на свободу пересування, в звязку із чим у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст. 8, 55, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ч.ч. 1, 2 ст. 2, ч.ч. 1, 3 ст. 6, ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 208-210, 293, 294, 296, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, за погодженням з начальником відділу державної виконавчої служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1, про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя В.К. Барвенко