Справа № 331/3223/15-ц
Провадження № 2/331/1057/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

при секретарі Пакуло В.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПрАТ СК «Статус» матеріальні збитки в розмірі 11 634,49 гривень, 500 гривень витрат на юридичну допомогу та судовий збір.

Заявлені вимоги позивач обгрунтував тим, що 28.07.2013 року з вини відповідача ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода , внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль НОМЕР_1. Заподіяна внаслідок ДТП матеріальна шкода складає 11 634,49 гривень. Оскільки згідно полісу обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.01.2013 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ СК «Статус» , позивач після отримання постанови суду, якою встановлена вина ОСОБА_2, звернувся до філії СК «Статус», проте в подальшому йому повідомили, що СК «Статус» за адресою філії в м. Запоріжжі вже не знаходиться.

Беручи до уваги, що звернення позивача за юридичною адресою страхової компанії були залишені поза увагою, страхове відшкодування йому до теперішнього часу не сплачено, він вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права.

В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги , та з підстав, викладених в первинній позовній заяві просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь франшизу в сумі 1000 гривень, 1195,93 гривень втрату товарної вартості автомобіля, три проценти річних з 28.07.2013 року в сумі 137,35 гривень, а також інфляційні 1638,16 гривень , а всього просив стягнути з ОСОБА_2 3971,44 гривень, понесені судові витрати. Крім того, в уточненій позовній заяві позивач просив стягнути з ПрАТ СК «Статус» на його користь суму страхового відшкодування 7490,47 гривень, пеню з 04.12.2013 року по 27.08.2015 року в сумі 4201,22 гривень, інфляційні 5602,87 гривень, а всього 17294,56 гривень та судові витрати .

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги , надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача М.Ф. ОСОБА_5 ОСОБА_3 позов не визнав в повному обсязі, зазначивши, що сума франшизи була сплачена його довірителем позивачу , що підтверджено розпискою, позовні вимоги щодо стягнення товарною вартості є безпідставними, оскільки втрата товарної вартості не нараховуються, якщо строк експлуатації ТЗ перевищує 3 роки , крім того, дія ч.2 ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв»язку із завданням шкоди. Просив в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовити.

Представник відповідача ПрАТ СК «Статус» належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв»язку з чим справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів , наявних в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін , дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, оглянувши оригінал розписки та полісу, приходить до наступних висновків.

Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_4 на праві власності належить транспортний засіб Шевроле Авео держномер АР 47 84 ВІ , 2008 року випуску, що підтверджується висновком експерта № 748/1 від 14.05.2014 року (а.с. 5-10).

У відповідності до постанови Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.08.2013 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що 28.07.2013 року о 14-00 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Форд Сієра, реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись в м. Запоріжжя по вул. Набережна Магістраль, в районі кільця «Дубовий гай» при початку руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_6 , реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4. В результаті ДТП автомобілі пошкоджено (а.с.4).

Тобто, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП є встановленою, і у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК ця обставина не підлягає доказуванню.

Між відповідачем ОСОБА_2 та ПрАТ СК «Статус» 28.01.2013 року було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальномсті власників наземних транспортних засобів , відповідно до умов якого страхова сума за шкоду заподіяну майну обмежена 50 000 гривень, франшиза складає 1000 гривень, що підтверджено полісом № АС /0020352 (а.с.11) .

Відповідно до ст. 37.5 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.

На підставі викладеного, суд вважає, що обов»язок щодо відшкодування позивачу франшизи в сумі 1000 гривень покладено на відповідача ОСОБА_2 .

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається , що 01.08.2013 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 суму франшизи в розмірі 1000 гривень (а.с.44), що встановлено також оригіналом розписки, оглянутої в судовому засіданні, тобто , суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 франшизи задоволенню не підлягають.

За загальними правила відшкодування шкоди, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається з вимог ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно висновку експерта від 14.05.2014 року № 748/1 (а.с.5-10), величина втрати товарної вартості автомобіля НОМЕР_4 без НДС складає 1195 ,93 гривень .

Позивачем ОСОБА_4 за проведення вказаної експертизи сплачено 250 гривень , що підтверджується квитанцією від 14.05.2014 року (а.с.4-а ).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 1 195 ,93 гривень та витрат на проведення дослідження в сумі 250 гривень обгрунтовані та підлягають задоволенню і з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню зазначені суми.

Доводи представника відповідача про те, що підстави для стягнення з ОСОБА_2 втрати товарної вартості автомобіля відсутні, суд вважає безпідставними, оскільки наявність втрати товарної вартості транспортного засобу позивача підтверджене висновком експерта, який виконаний зокрема у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 1074/8395 від 24.11.2003 року .

Слід також зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13).

Таким чином, дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди, через що позовні вимоги що стягнення з ОСОБА_2 3% річних та інфляційних задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги до ПрАТ СК «Статус» суд виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що 31 липня 2013 року ОСОБА_4 звернувся до СК «Статус» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с.12), надавши всі необхідні документи.

На підставі замовлення ПрАТ СК «Статус» було проведено 05.09.2013 року експертне дослідження № 748 транспортного засобу, та визначено, що розмір матеріальної шкоди, нанесеної володільцю транспортного засобу Шевроле Авео реєстраційний номер НОМЕР_3 без НДС , без втрати товарної вартості складає 8 490,47 гривень (а.с.97-102).

До теперішнього часу страхове відшкодування за договором позивачу СК «Статус» не сплачене.

Ст. 22 .1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи.

Таким чином, з урахуванням положень ст. 22.1 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі Закону) , умов договору, укладеного між ОСОБА_2 та ПрАТ СК «Статус» , суд риходить до висновку , що на користь ОСОБА_4 з ПрАТ СК «Статус» з врахуванням вимог ст. 36.2 Закону слід стягнути в межах встановленого ліміту відповідальності страховика шкоду заподіяну майну потерпілого без врахування франшизи в сумі 7 490, 47 гривень ( 8 490,47 - 1000= 7 490,47 ).

Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми (аналіз Верховного Суду України від 30 червня 2011 р. судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування).

Аналогічна правова позиція підтверджена й судовою практикою Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12).

Тобто, з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з 04.12.2013 року по 28.07.2015 року, у відповідності до розрахунку наданого позивачем , з відповідача ОСОБА_7 «СК «Статус» слід стягнути суму страхового відшкодування з врахуванням індексу інфляції в сумі 13093,34 гривень.

Ст. 36.5 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування ( регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування , сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки розмір шкоди, заподіяний відповідачу був визначений висновком експерта 05.09.2013 року, а термін виплати страхового відшкодування встановлений Законом не може перевищувати 90 днів ( ст. 36.2), суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПрАТ СК «Статус» пені за період з 04.12.2013 року по 27.08.2015 року в сумі 4201,22 гривень обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, крім того, з відповідачів слід стягнути витрати на правовому допомогу в сумі по 250 гривень з кожного , які підтверджені договором , та квитанцією від 03.04.2015 року (а.с. 18,19).

Керуючись ст. 10,11, 209, 212,214,215, 217, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 розмір втрати товарної вартості , заподіяної володільцю колісного транспортного засобу в сумі 1 195 ( одна тисяча сто дев»яносто п»ять) гривень 93 копійки, витрати на проведення експертизи в сумі 250 (двісті п»ятдесят ) гривень , витрати на правовому допомогу в сумі 250 ( двісті п»ятдесят ) гривень, судовий збір 121 (сто двадцять одна ) гривня 80 копійок .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування з урахуванням індексу інфляції в сумі 13 093 ( тринадцять тисяч дев»яносто три) гривні 34 копійки, пеню в сумі 4201 ( чотири тисячі двісті одну гривню) 22 копійки, витрати на правовому допомогу в сумі 250 ( двісті п»ятдесят ) гривень, судовий збір 121 (сто двадцять одна ) гривня 80 копійок.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

01.10.2015