Номер провадження: 22-ц/785/4982/15
Головуючий у першій інстанції Жуган Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Панасенкова В.О., Парапана В.Ф.,

при секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 31 березня 2015 року по справі за позовом Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

встановила:

До Малиновського районного суду м. Одеси 17.06.2014 року звернулось КП ЖКС «Черьомушки» із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги КП ЖКС «Черьомушки» послалось на те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають в АДРЕСА_5. Ця квартира знаходиться на балансі та обслуговується КП ЖКС «Черьомушки» згідно розпорядження міського голови №97-01р. від 28.01.2013 року.

Позивач вказує, що відповідачі, отримуючи надані КП ЖКС «Черьомушки» житлово-комунальні послуги, не здійснюють оплату за надані послуги в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.05.2011 року по 01.05.2014 року у них утворилась заборгованість перед КП ЖКС «Черьомушки» у розмірі 6106,64 грн.

Представник позивача за довіреністю - ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що вимоги позивача є обґрунтованими, а строк звернення до суду не пропущений.

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_6, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В якості підстав своїх заперечень проти позову ОСОБА_6 зазначив, що КП ЖКС «Черьомушки» не є ні балансоутримувачем, ні управителем, ні виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку АДРЕСА_6 у м. Одесі, а тому не має права грошової вимоги до відповідачів, як до власників житлового приміщення. Представник також вважає, що між сторонами не існує жодних правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг, позивач не вжив жодних заходів для того, щоб підготувати та підписати договір з відповідачами.

Посилаючись на те, що нарахування за житлово-комунальні послуги у спірний період здійснювалось позивачем із порушенням вимог нормативно-правових актів, з встановленням тарифів в порушення визначеного для цього порядку, а послуги позивачем фактично не надавались, або надавались неналежної якості, представник відповідача, не заперечуючи проти отримання відповідачами послуг з утримання будинку та прибудинкової території, вказує на те, що задоволенню позовні вимоги не підлягають із зазначених ним доводів.

Представник відповідача також просив суд застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» у солідарному порядку заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 3011 (три тисячі одинадцять) гривень 27 копійок та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням відповідачі подали апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказане рішення та направити справу на новий розгляд, в ході судового розгляду представник апелянтів просив відмовити в задоволення позову в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію КП «ЖКС «Черьомушки» вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 проживають та зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зазначена квартира на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.08.1998 року Одеською залізницею, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» 28.08.1998 року належала ОСОБА_4 ОСОБА_4 була відповідальним власником квартири АДРЕСА_1, але згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію КП «ЖКС «Черьомушки» 18.03.2008 року померла.

Представник відповідача в процесі розгляду справи вказував, що тепер власниками вищезазначеної квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Згідно Статуту КП «ЖКС «Черьомушки», затвердженого рішенням Одеської міської ради №1449-V від 04.07.2007 року, КП «ЖКС «Черьомушки», яке є правонаступником КП «ДЕЗ «Черьомушки», створене Одеською міською радою для задоволення міських, суспільних потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, торгівельної та іншої господарської діяльності з метою отримання прибутку в порядку передбаченому законодавством.

Відповідно до п.п. 2.2.1-2.2.2 Статуту предметом діяльності КП «ЖКС «Черьомушки» є організаційне забезпечення поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду, нежитлових споруд та інженерного обладнання та прилеглих територій, організація надання різного виду послуг, пов'язаних з експлуатацією, утриманням та ремонтом житлового та нежитлового фонду для одержання прибутку в інтересах засновника. Підприємство здійснює функції замовника на виконання робіт з утримання та ремонту житлового фонду, нежитлових приміщень та прилеглих територій, приймає на баланс жилі будинки, їх інженерне обладнання, об'єкти благоустрою за територіальною приналежністю, укладає угоди з ремонтно-експлуатаційними підприємствами, енерго- і водопостачальними та іншими спеціалізованими організаціями, що забезпечують функціонування систем життєзабезпечення будівель та прилеглих територій.

Згідно розпорядження Міського голови м. Одеси №97-01р. від 28.01.2003 року КП «ДЕЗ «Черьомушки», правонаступником якого є КП «ЖКС «Черьомушки», було передано у повне господарське відання майно, зокрема, житловий будинок АДРЕСА_6 у м. Одесі. Вказаний житловий будинок входить до складу житлового фонду комунальної власності територіальної громади міста Одеси.

Таким чином, квартира №40 знаходиться в будинку АДРЕСА_6 який знаходиться на балансі та обслуговується КП «ЖКС «Черьомушки».

У зв'язку із цим, посилання представника відповідача на те, що позивач не є балансоутримувачем АДРЕСА_5, у м. Одесі, суд правильно вважав безпідставними, а інші доводи в частині відсутності у КП «ЖКС «Черьомушки» певної документації на спірний будинок не спростовують розпорядження Міського голови м. Одеси №97-01р. від 28.01.2003 року.

Відповідно до виписки з особового рахунку НОМЕР_1 КП «ЖКС «Черьомушки» по квартирі АДРЕСА_2, заявлена позивачем до стягнення сума боргу у розмірі 6106,64 грн. - це заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (УБПТ) за період з 01.05.2014 року по 01.05.2014 року.

За ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник просили суд застосувати до вимог позивача трирічний строк позовної давності, а позивач КП «ЖКС «Черьомушки» вважав, що такий строк ним пропущено не було.

Судом правильно було встановлено, що КП «ЖКС «Черьомушки» 14.11.2013 року звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами ОСОБА_2 та ОСОБА_8

15.11.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_8, які мешкають за адресою: АДРЕСА_3, на користь КП «ЖКС «Черьомушки» заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами у розмірі 6884,67 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2014 року було скасовано судовий наказ від 21.03.2014 року, виданий Малиновським районним судом м. Одеси за заявою КП «ЖКС «Черьомушки» про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_8 заборгованості по оплаті за користування житловим приміщенням та комунальними послугами у розмірі 6884,67 грн.

Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З судового наказу Малиновського районного суду м. Одеси від 15.11.2013 року, вбачається, що він виконаний не був, його було скасовано, при цьому в судовому наказі не зазначено період за який була стягнута з відповідачів заборгованість. Та з виписки з особового рахунку по квартирі АДРЕСА_4, встановлено, що остання сплата за послуги з УБПТ була здійснена в липні 2011 року, а позивач звернувся до суду із даним позовом 17.06.2014 року, з підстав цього та враховуючи подану відповідачами заяву про застосування строків позовної давності, суд обґрунтовано вважав, що КП «ЖКС «Черьомушки» має право вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_8 про сплату заборгованості за послуги утримання будинку та прибудинкової території за останні три роки до дати звернення до суду, тобто з 01.07.2011 року.

Згідно виписки з особового рахунку по квартирі АДРЕСА_4, розмір заборгованості ОСОБА_2 за послуги утримання будинку та прибудинкової території перед КП «ЖКС «Черьомушки» станом на липень 2011 року - складає 3085,37 гривень. У зв'язку з цим розмір заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_7 за послуги УБПТ перед КП «ЖКС «Черьомушки» з урахуванням застосованого судом строку позовної давності дійсно складає: 6106,64 грн. - 3085,37 грн. = 3011,27 грн.

Суд правильно не прийняв до уваги посилання представника відповідача на те, що КП «ЖКС «Черьомушки» не надає спірні послуги і не має право стягувати плату за них, з наступних підстав.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг відносяться, зокрема, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

З наданих суду договорів з ТОВ «Ремондіс Україна», КП «Одескомунтранс», встановлено, що КП «ЖКС «Черьомушки» на договірних засадах здійснює функції замовника послуг по збиранню та вивезенню твердих побутових відходів (ТПВ) мешканців будинків, які перебувають на балансі КП «ЖКС «Черьомушки».

Між КП ЖКС «Черьомушки», який є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, відповідно до рішення Одеської міської ради №1173-V від 05.04.2007 року, як Замовником, з одного боку, і ТОВ «Ремондіс Україна», як Учасником, з іншого боку, відповідно до Закону України про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» №1070 від 10.12.2008 року, був укладений Договір №12/05 від 13.05.2011 року. За умовами цього Договору замовник доручає, а учасник приймає на себе зобов'язання щодо виконання послуг з видалення твердих відходів (вивезення та складування ТПВ), накопичених у замовника, а замовник в свою чергу зобов'язується приймати та оплатити надалі послуги належним чином та на умовах цього договору.

Потім між КП ЖКС «Черьомушки» та КП «Одескомунтранс» були укладені аналогічні договори №Н/02 від 25.05.2012 року, №Н/03 від 12.03.2013 року, №Н/04 від 26.12.2013 року щодо виконання послуг з видалення твердих відходів (вивезення та захоронення ТПВ).

01.01.2009 року між КП «Одескомунтранс» як замовником, з одної сторони, КП «ЖКС «Черьомушки», з другої сторони, та ТОВ «ГЕРЦ» як виконавцем, з третьої сторони, було укладено договір №090116/1 про надання послуг з організації нарахувань (ЖКС), прийому та обліку коштів, які надійшли від населення (виконавець), за надані замовником послуги.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Таким чином, судом було встановлено, що КП «ЖКС «Черьомушки», як виконавець, у встановленому законом порядку забезпечує надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Одесі, де відповідачі проживають в квартирі №40, з підстав чого здійснюються нараховування та заявлена до стягнення заборгованість за вказані послуги.

В період розгляду справи представник відповідача ОСОБА_2 вказував, що послуги з вивезення побутових відходів здійснюються, але не належної якості, при цьому відповідних та належних доказів суду не надано.

На підставі цього суд обґрунтовано вважав, що посилання на незаконність нарахування оплати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є безпідставними.

Відповідно до п. 2 ст. 14, п. З ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року комунальні підприємства в Україні надають послуги з УБПТ (утримання будинків, споруд і прибудинкових територій) по тарифах, затвердженими органами місцевого самоврядування.

Тарифи по УБПТ в місті Одесі затверджені рішенням Одеської міської ради 28.10.2008 року №1212 «Про внесення змін до рішень виконкому Одеської міськради від 29.07.2008 року №924 «Про визначення площ прибудинкових територій багатоквартирних житлових будинків, прибирання яких здійснюється двірниками КП ЖКС м. Одеси» і №970 від 21.08.2008 року «Про заходи по введенню адресної муніципальної допомоги жителям міста на оплату житлово-комунальних послуг і встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій».

Посилання представника відповідача на те, що рішенням Господарського суду Одеської області від 12.06.2013 року по справі №16/133-10-3912 за позовом Антимонопольного комітету України до Виконавчого комітету Одеської міської ради було зобов'язано виконавчий комітет Одеської міської ради скасувати п. 5 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.08.2008 р. № 970 «Про заходи щодо введення адресної муніципальної допомоги мешканцям міста на оплату житлово-комунальних послуг та встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та при будинкових територій», скасувати п. 2 рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2008 р. № 1212 «Про внесення змін до рішень виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2008 р. «Про визначення площ прибудинкових територій багатоквартирних будинків, прибирання яких здійснюється двірниками комунальних підприємств житлово-комунального сервісу міста Одеси» та від 21.08.2008р. № 970 «Про заходи щодо введення адресної муніципальної допомоги мешканцям міста на оплату житлово-комунальних послуг та встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій», - не є підставою вважати недійсними тарифи, застосовані позивачем по нарахуванню за послуги з УБПТ, так як нарахування позивачем здійснювалось згідно тарифів, що діють на території м. Одеси.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно вимог нормативно-правових актів КП ЖКС «Черьомушки» було розраховано площу прибудинкової території по АДРЕСА_1 у м. Одесі, яка підлягає прибиранню, про що були складені акт переобміру площі прибудинкової території, яка підлягає прибиранню, затверджений директором КП ЖКС «Черьомушки» 30.07.2012 року, план прибудинкової території та відповідний розрахунок.

Доказів, що в установленому законом порядку спростовували б нарахований КП ЖКС «Черьомушки» розмір оплати за послуги УБПТ, наявність пільг у відповідачів, суду не надано.

Згідно наданих КП ЖКС «Черьомушки» актів прийому виконаних робіт вбачається, що позивачем в період 2011-2014 років регулярно проводились певні роботи щодо поточного ремонту будинку АДРЕСА_6 у м. Одесі, а саме: ремонт входу до під'їзду, ремонт покрівлі, ремонт системи холодного та гарячого водопостачання, фарбування елеваторного вузла, ремонт системи електропостачання, фарбування дитячого майданчика, ремонт системи центрального опалення тощо.

Доводи відповідача в частині того, що ці акти виконаних робіт з утримання будинків та при будинкових територій, всупереч рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради №489 від 14.07.2011 року, не були підписані відповідальною особою по будинку, не є доказами того, що такі роботи позивачем виконані не були.

Проведені мешканцями житлового будинку АДРЕСА_6 у м. Одесі, певні ремонтні роботи в будинку, не є підставою вважати, що послуги з УБПТ КП ЖКС «Черьомушки» не надавались, або надавались неналежної якості.

Інші доводи відповідача в частині неналежної якості наданих інших житлово-комунальних послуг, ніж УБПТ, не заслуговують на увагу, оскільки предметом даного позову, згідно заявлених вимог - є стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з УБПТ.

Суд також правильно вважав необґрунтованими посилання відповідача на те, що їй не було відомо про наявність боргу за житлово-комунальні послуги, так як КП ЖКС «Черьомушки» не повідомляло її про наявність будь-якої заборгованості, оскільки ці обставини не звільняють виконання зобов'язань оплачувати надані житлово-комунальні послуги тощо.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» (далі - Постанова № 529).

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно із зазначеними нормами споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору по наданню житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (висновок Верховного Суду України висловлений в Постанові від 30.10.2013 р., у справі № 6-59цс13).

При таких обставинах, посилання відповідача на відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не може бути підставою для звільнення від оплати послуг та для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.

Суду не надано жодних доказів того, що відповідачі вживали будь-які заходи для укладення такого договору, а КП ЖКС «Черьомушки» відмовляло або ухилялось від вчинення таких дій.

Відповідно п. 5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, установлені договором або законом.

Також згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України №572 від 08.10.1992 р. власники та наймачі (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку багатоквартирних будинків зобов'язані укласти договір на надання житло-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані послуги на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Тому відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як споживачі, зобов'язані дотримуватись вимог нормативно-технічних документів, і контролювати належне користування квартирою та сплачувати житлово-комунальні послуги.

Клопотання відповідача про виключення з доказів - довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію, складеної КП «ЖКС «Черьомушки», задоволенню не підлягало, оскільки діючим ЦПК України таких повноважень суду не передбачено, а підстав вважати цей доказ неналежним або недостовірним відповідно до ст.ст. 58-59 ЦПК України у суду не було. Крім того, відповідачі не спростували відомості, які зазначені в довідці з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію, складеній КП «ЖКС «Черьомушки».

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких інших конкретних та належних доказів, що в установленому законом порядку спростовували б нарахований КП ЖКС «Черьомушки» розмір оплати за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, суду не надано, такі обставини не знайшли свого підтвердження і в процесі розгляду справи.

З урахуванням досліджених доказів та вищенаведених обставин, суд правильно та обґрунтовано вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом, в частині стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.07.2011 року 01.05.2014 року, а саме у розмірі - 3011,27 грн.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду і вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянти не довели обставини, на які посилалися як на підставу своєї апеляційної скарги, їх доводи колегією до уваги не приймаються по вищевикладеним мотивам.

Твердження апелянтів в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф.Парапан

В.О. Панасенков