Дата документу 12.10.2015
Справа № 334/3170/15-ц
Провадження № 2/334/1782/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Філіпповій Ю.В., розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ « Порше Лізинг Україна», 3-тя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання частково недійсними положень договору і зобовязання внести зміни до положень договору, -

У с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з заявою у якій вказує, що 28.01.2014 року уклала з ТОВ « Порше Лізинг Україна» Договір про фінансовий лізинг №0009474, згідно умов якого та додатків до нього, як лізингоодержувач отримала у користування автомобіль «Ауді А6» ( 2,8 FSI), на який набуває права власності після виконання умов Договору.

Позивачка вважає, що умови договору є несправделивими і порушують її права споживача.

Так, при укладанні договору їй не була надана необхідна, доступна, достовірна та своєчасна інформація; до договору включені положення, що призвели до суттєвого дисбалансу фінансового характеру; умови договору є несправедливими, і надають право тлумачення договору виключно лізингодавцю.

Схеми відносно визначення сум платежів у еквіваленті до іноземної валюти, вводять споживача в оману і не дають йому можливості у чіткий спосіб визначити їх розміри та визначити кінцеву вартості договору. Пункт договору про повідомлення зміни курсу долара до національної валюти дає позивачу оманливу уяву про те, що суми платежів змінюватися не будуть. Так, у звязку з суттєвою зміною курсу долара США до національної валюти, кінцева вартість придбаного товару значно зросла, позивач несе додаткові витрати, а відповідач отримує надприбутки.

Позивач у порядку досудового врегулювання неодноразово зверталася до лізингодавця з пропозицією щодо зміни умов договору, але її пропозиції залишилися поза увагою відповідача, а умови договору викладені таким чином, що можуть бути змінені лише за бажання «Порше Лізинг Україна».

Позивач просить суд визнати частково недійсними положення Договору про фінансовий лізинг №0009474, зокрема, вказівку, що « усі платежі, що підлягають сплаті. Повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, відповідно до п. 6.3 та 2) відповідно до п. 6.4.2 ( якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу; визнати недійсним. п.6.3 Контракту та викласти його в інші й редакції; зобовязати відповідача внести до Графіку покриття витрат та затвердити його у гривні, виходячи з курсу 8,7 грн. за 1 долар США; зобовязати відповідача провести перерахунок сплачених коштів, відповідно до нового Графіку покриття витрат і зобовязати виключити п.6.4.2, 6.4.3, 6.14, 6.15 з загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просила їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував і просив суд відмовити у його задоволенні, виходячи з того, що Договір про фінансовий лізинг є домовленістю двох сторін, і кожна сторона виявили свою волю до його укладання і містить положення та умови, які відповідають приписам діючого законодавства, в тому числі, і Закону України «Про захист прав споживачів» .

Представник відповідача вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими і недоведеними.

3-тя особа ОСОБА_3М. у судове засідання не зявися, заперечень на позов не надав.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого висновку.

У ст.. 509 ЦК України зобов'язання визначено як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Вiдповiдно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фiнансовий лiзинг» за договором фiнансового лiзингу (далi - договiр лiзингу) лiзингодавець зобов'язується набути у власнiсть рiч у продавця (постачальника) вiдповiдно до встановлених лiзингоодержувачем специфiкацiй та умов i передати її у користування лiзингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лiзинговi платежi).

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фiнансовий лiзинг» та ч. 2 ст. 806 ЦК України вiдносини, що виникають у зв'язку з договором фiнансового лiзингу, регулюються положеннями Цивiльного кодексу України про лiзинг, найм (оренду), купiвлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Положення ст. 8 Закону України «Про фiнансовий лiзинг» регулюють порядок переходу права власностi на предмет лiзингу до лiзингоодержувача та порядок розрахунків у разі переходу права власності до лізигоодержувача. Так, ч. 2 даної норми встановлює, що якщо сторонид оговору лiзингу уклали договiр купiвлi-продажу предмета лiзингу, то право власностi на предмет лiзингу переходить до лiзингоодержувача в разi та з моменту сплати ним визначеної договором цiни, якщо договором не передбачене iнше.

Судом установлено, що 28.01.2014 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Порше Лізинг Україна» Договір про фінансовий лізинг №0009474, згідно умов якого отримала у користування автомобіль «Ауді А6» ( 2,8 FSI).

У Договорі вартість обєкту лізингу визначено у сумі еквівалентній 56066,00 доларів США - 505174,20 грн; авансовий платіж визначено у сумі еквівалентній 17419,80 доларів США, обсяг фінансування визначено у сумі еквівалентній 40646,20 доларів США; лізинговий платіж складає еквівалент 1189,24 доларів США; адміністративний платіж - еквівалент 870,98 доларів США; строк лізингу 60 місяців ( а.с. 13).

Сторони визначили, що процентна ставка є змінною відповідно до п. 6.4.2 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (а.с .15-20).

Проценти, комісії інші платежі мають сплачуватися відповідно до Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/ Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів ( Плану відшкодування) (а.с.21-22,26-27)

Договір містить застереження, що « усі платежі, що підлягають сплаті. Повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, відповідно до п. 6,3 та 2) відповідно до п. 6.4.2 ( якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу».

Лізингоодержувач ОСОБА_1 своїм підписом у Договорі підтвердила, що вона ознайомилася та зрозуміла всі умови цього Договору про фінансовий лізинг, Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/ Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів ( Плану відшкодування), а також погодилася , що сві зазначені документи є невідємними частинами Договору та мають обовязкову силу по відношенню до неї.

Розділ 3 та 4 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу визначає обєкт контракту, порядок переходу права власності на обєкт лізингу.

Зокрема, відповідно до п. 3.4 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, які є невідємною частиною Договору, визначено, що лізигоодержувач користується обєктом лiзингу на умовах фiнансового лiзингу згiдно з положеннями чинного українського законодавства та забезпечує експлуатацiю обєкта лiзингу у вiдповiдностi до цього Договору і лише пiсля завершення строку лiзингу за Договором лізингоодержувач придбаває обєкт лiзингу за купiвельною цiною, що буде визначена лізингодавцнм з урахуванням виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань щодо сплати Лiзингових платежiв та iнших Платежiв, якi пiдлягають здiйсненню за даним Договором. За умови повної сплати лізингоодержувачем всіх платежів за Договором, а також виходячи з припущення, що вiдповiдне законодавство України, що регулює вiдносини cтopiн за Договором, не зазнає змiн, пiсля остаточного погашення вcix належних до сплати Платежiв за Договором, купiвельна цiна обєкта лiзингу буде вважатися належним чином сплаченою лізингоодержувачем.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України « Про фінансовий лізинг» однією із істотних умов договору лізингу є окрім іншого, розмір лізингових платежів.

Згідно ч.1 ст. 632 ЦК України ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін.

При укладанні Договору фінансового лізингу сторони погодили, що вартість обєкту лізину становить суму еквівалентну 58066,00 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 17419,80 доларів США.

Розділ 6 Договору визначає розмір лізингових платежів та порядок розрахунків за Договором.

Відповідно д о Плану вiдшкодування, що є невiдємною частиною Договору, вартiсть щомiсячного лiзингового платежу становить еквiвалент 1189,24 доларiв США та має бути сплачений лізингоотримувачем не пiзнiше 15 числа кожного мiсяця.

Kpiм того, вiдповiдно до п. 6.3. Сторони погодили, що лiзинговi платежi та iншi платежi, що пiдлягають сплатi за Договором на користь лізингодавця, вiдображають справедливу вартість обєкта лiзингу та забезпечують отримання лізингодавцем очiкуваної станом на дату виконання Договору суми на oснові дiючого курсу обмiну Євро/долара США, встановленого Нацiональним Банком України або українським комерцiйним банком (ПАТ «КІБ «Кредi Агрiколь Банк» або іншим банком), або на основі обмiнних кypciв, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клiєнтами банку (ПАТ «КІБ «Кредi Агрiколь Банк» або iншого банку) з купiвлi та продажу долара США до української гривнi (надалi - «обмiнний курс»), як буде обрано за рiшенням Порше Лізинг Україна станом на дату, коли кожен платiж підлагяє здійсненню. Лiзинговi платежi та iншi платежi розраховуються в Євро/доларах США на змiннiй основі та пiдлягають сплатi в українських гривнях за обмiнним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку.

Відповідно до положень ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземні й валюті.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 192 та ч.3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, у порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролює Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Крім того, ст. 533 ЦК України передбачає, якщо у зобов'язаннi визначено грошовий еквiвалент в iноземнiй валютi, сума, що пiдлягає сплатi у гривнях, визначається за офiцiйним курсом вiдповiдної валюти на день платежу, якщо iнший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відтак, положення чинного законодавства хоч i передбачають обов'язковiсть застосування валюти України при здiйсненнi розрахункiв, але не містять заборони визначення грошового еквiваленту зобов'язань в iноземнiй валютi.

Отже, коригування лiзингових платежiв, в основі якого лежить змiна курсової рiзницi (змiна курсу гривнi стосовно доллара США), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України.

Слід зауважити, що Порше Лізинг України при укладаннi Договору № 00009474 вiд 28.01.2014 року повiдомляв лізингоодержувача про ризики отримання фiнансування у доларах США, а також про потенцiйний ризик змiни обмiнного курсу долара США по вiдношенню до нацiональної валюти, наслiдком чого неминуче настане збiльшення щомiсячного лiзингового платежу в гривнях (а.с.14).

У п. 6.4 Договору сторони погодили, що лiзинговi платежi з урахуванням вiдсоткової ставки за використання обсягу фiнансування встановлений у Планi вiдшкодування.

Сторони погодили, що за використання обсягу фiнансування застосовуватиметься змiнна процента ставка вiдповiдно до п. 6.4.2. Договору.

Так, п. 6.4.2. Договору визначено, що у разi застосування змiнної процентної ставки застосовуватимуться наступнi правила. План вiдшкодування розраховується на основі змiнної процентної ставки у розмiрi трьохмiсячної ставки LIBOR. Тому, якщо трьохмiсячна ставка LIBOR змiниться у порiвняннi з останнім коригуванням процентної ставки або, вiдповiдно, датою доставки обєкта лiзингу бiльше, нiж на 0,25 процентних пунктiв, робиться аналогiчне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вapтocтi такого збiльшення до абсолютного розмiру проценту) на дату виставлення рахунку, пiсля вiдповiдного календарного кварталу.

Розмiр процентiв, що пiдлягають сплатi кожного мiсяця, розраховано та встановлено у Планi вiдшкодування.

Отже, в положеннях Договору, зазначено та погоджено Сторонами тип процентної ставки, що застосовується при розрахунку лiзингових платежiв.

Судом не встановлено, що процентна ставка протягом строку дiї Договору фінансового лізингу зросла бiльше, нiж на 0,25 процентних пунктiв, отже, процентпа ставка та розмiр щомiсячного лiзингового платежу залишився незмiнним протягом усього строку дії даного Договору.

Ставка LIВOR розраховується на офiцiйному piвні з 1 сiчня 1986 року Британською Банкiвською Асоцiацiєю (British Bankers' Association (ВВА) i є найбiльш поширеним інексним показником короткострокових відсоткових ставок у всьому світі і слугує iндикатором довiри банкiв до того чи iншого виду валюти, а також економiчної ситуації у світі, чинним законодавством України не заборонено використовувати ставку LIBOR, а тому, доводи позивача щодо зміни процентної ставки протягом строку дії Договору є необґрунтованими.

Доводи позивача, що зміна курсу долара США по відношенню до гривні, призвела до збільшення вартості обєкту лізингу і отримання відповідачем надприбутків судом до уваги не приймаються, т.я. в ході судового розгляду не встановлено, що змінилася вартість обєкту лізингу у доларах США або змінився розмір лізингового платежу, або змінилася процентна ставка.

Як розяснив у своїй постанові №5 від 30.03.2012 року з наступними змінами Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин» у п. 16, що саме по собі зростання, коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст. 652 ЦК України, для цього необхідна наявність одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті.

Позивач обгрунтовує свої вимоги про визнання частково недійсними положень договору і зміну його умов положеннями ч.4 ст. 652 ЦК Україною, відповідно до приписів якої, зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Змінити умови договору можливо лише за наявності всіх одночасно чотирьох умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

В ході судового розгляду справи судом не встановлено порушення приписів Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, ст. 18,19,21, у яких передбачено підстави для визнання договору недійсним з підстав укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької діяльності. При цьому перелік несправедливих умов не є вичерпним.

Поняття нечесна підприємницька практика у розумінні положень вказаного Закону означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Згідно з п.2 ч.1 ст.19, ч.2 ст. 19 цього Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність ( дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору.

Згідно ч. 4 ст. 19 цього Закону агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбаної продукції

Позивачем не надано доказів, які б доводили застосування до неї нечесної підприємницької діяльності або, що ця діяльність була агресивною, вона не довела перед судом, що виконавець послуг ввів її в оману, надав нечітку, незрозумілу або двозначну інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору.

Позивач не довела наявності істотного дисбалансу договірних прав та обовязків, як зазначалося судом вище, сторони у Договорі досягли згоди по всім істотним умовам і уклали цей договір, виявивши тим самим свою волю виникнення прав та обовязків.

Протягом дії Договору його істотні умови не змінилися, а змінився лише курс долара США до гривні, що на дуку позивача, призвело до дисбалансу договірних прав та обовязків.

Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляд у на викладене суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і не доведеними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, с т. 11,509, 524, 533, 627, 652 ЦК України, Законом України « Про захист прав споживачів», -

В и р і ш и в :

В і д м о в и т и ОСОБА_1 у задоволенні позову до ТОВ «Порше Лізинг Україна», 3-тя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання частково недійсними положень договору і зобовязання внести зміни до положень договору

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.