АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/832/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Баса О.Г., Карпусь С.А.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача за первісним позовом - ОСОБА_1,

відповідача за первісним позовом - ОСОБА_2 та

її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

18 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що вона із ОСОБА_2 домовились про продаж дачного будинку за 15000 доларів США, що розташований по АДРЕСА_1, у садовому товаристві «Бодрость» м. Хмельницького. 15 серпня 2013 року вона передала ОСОБА_2 3000 доларів США у якості завдатку, остання в свою чергу - ключі від будинку та розписку про отримання грошей. Решту суми - 12000 доларів США вона мала сплатити після продажу своєї хати.

Пізніше ОСОБА_2 почала вимагати, щоб вона звільнила дачний будинок, оскільки має намір продати його іншим покупцям за вищу ціну. На вимогу повернути завдаток, який був сплачений їй за будинок, вона відмовилась.

6 серпня 2014 року у газеті «Є» було опубліковано оголошення про продаж цього будинку, що свідчить про відмову ОСОБА_2 від дотримання досягнутих між ними домовленостей.

Під час проживання у вказаному будинку нею було встановлено нове пластикове вікно вартістю 424 грн. 69 коп. Крім того, за згодою ОСОБА_2, здійснено газифікацію будинку. Зокрема, вона сплатила 321 грн. - за виконання робіт з розробки проектної документації на внутрішнє газопостачання, 1133 грн. 54 коп. - за виконання будівельно-монтажних робіт, та 8304 грн. - за послугу стандартного приєднання.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Логінова С.М. Провадження № 22-ц/792/832/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 59

У заяві про збільшення позовних вимог від 10 лютого 2015 року ОСОБА_4 зазначила, що 3000 доларів США, станом на час подання вказаної заяви, в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 69390 грн. Крім того, 8 вересня 2013 року нею було сплачено внесок у садове товариство «Бодрость» у розмірі 2500 грн.

А тому, збільшивши позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь безпідставно набуті кошти та вартість безпідставно набутого майна у сумі 82073 грн. 23 коп.

28 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди. В його обґрунтування зазначила, що між нею та ОСОБА_4 було досягнуто згоди про продаж її дачного будинку по АДРЕСА_1, у садовому товаристві «Бодрость» м. Хмельницького. 15 серпня 2013 року вона передала ОСОБА_4 ключі від вказаного будинку та отримала від останньої завдаток у розмірі 3000 доларів США в рахунок оплати за будинок. ОСОБА_4 пообіцяла решту суми - 12000 доларів США сплатити до 2014 року, після продажу своєї хати у с. Томашівка Ярмолинецького району. Проте, гроші до 2014 року вона не віддала та попросила відстрочити оплату до 20 квітня 2014 року. Після 20 квітня 2014 року борг ОСОБА_4 не сплатила.

Разом з тим, ОСОБА_4 за власною ініціативою, без погодження із нею, як власником, почала перебудову будинку. Вибила у двох стінах, одна з яких є несучою, пройоми, чим завдала їй збитків на суму 2000 грн. Демонтувала в будинку три дерев'яних подвійно засклених вікна, розміром 1,50 м х 1,20 м, та одне вікно розміром 0,80 м х 0,60 м, подальше використання яких є неможливим, оскільки вони зазнали пошкоджень при демонтажі. Загальна вартість нових таких вікон становить 8010 грн.

Відповідно до локального кошторису, який складений станом на 9 грудня 2014 року, вартість поточного ремонту, що полягає у відновленні стін та встановленні дерев'яних вікон становить 10889 грн.

До того ж, ОСОБА_4 зрізала сім плодово-ягідних дерев, які приносили щороку дохід у сумі 2000 грн. Враховуючи вартість кожного знищеного дерев, загальна сума збитків становить 25465 грн. 77 коп. Вартість знищених трьох кущів винограду вона оцінює у 1488 грн. 51 коп.

Крім того, вважає, що ОСОБА_4 за кожен місяць проживання у дачному будинку повинна їй сплатити орендну плату у сумі 100 доларів США, що станом на 13 лютого 2015 року за офіційним курсом НБУ в еквіваленті складає 2591 грн., а всього за рік - 31092 грн.

Зазначає, що з її гаража зникли такі речі: одинадцять дверей розміром 2,0 м х 0,80 м, вартістю по 300 грн. кожні, загальна сума збитків - 3300 грн., металева ємність на 100 літрів вартістю 300 грн., хвіртка металева вартістю 500 грн., десять металевих труб довжиною 3,5 м, діаметром 0,60 см, загальною вартістю 1925 грн.

До того ж, ОСОБА_4 повинна їй сплатити три проценти річних у розмірі 9327 грн. 60 коп. від суми боргу 12000 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 310920 грн.

Вказаними діями ОСОБА_4 завдала їй моральних та фізичних страждань, які негативно позначились на її житті. З'явився сильний головний біль, підвищився артеріальний тиск, постійно відчувала нервове напруження, у зв'язку з чим витратила 135 грн. 70 коп. на ліки. Моральну шкоду оцінює у 5000 грн.

А тому, збільшивши позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь 86287 грн. 88 коп. матеріальних збитків та 5000 грн. моральної шкоди, а всього - 91287 грн. 88 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 3000 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 69390 грн. - аванс, 2500 грн. - внесок у садівниче товариство, 8304 грн. - за послуги стандартного приєднання до газопостачання, 1133 грн. 54 коп. - за виконання будівельно-монтажних робіт, 424 грн. 69 коп. - за встановлення пластикового вікна, 321 грн. - вартість проектних робіт по газифікації будинку за договором № 476 від 25 вересня 2013 року, а всього 82073 грн. 23 коп. Позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 10889 грн. та 1000 грн. моральної шкоди, а всього 11889 грн. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до неї, в решті - залишити без змін.

Рішення вважає незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, окрім того, не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Вважає, що суд безпідставно взяв до уваги локальний кошторис, який не є належним та допустимим доказом. Зокрема, він складений невідомо ким, на титульному аркуші відсутні штамп організації, що його затвердила та інші відомості про особу, яка його склала. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про право та компетенцію зазначеного у кошторисі фізичної особи-підприємця складати кошториси на відновлювальні ремонти.

На її думку, єдиним належним та допустимим доказом розміру завданих збитків може бути лише висновок експерта.

Крім того, суд не мотивував, чому стягнута уся сума, зазначена у кошторисі, яка включає 544 грн. єдиного податку та 35 грн. на покриття адміністративних витрат будівельних організацій, які не відноситься до поняття збитків.

Не погоджується із висновком суду про те, що вона зруйнувала одну із стін дачного будинку, оскільки відсутні докази на підтвердження цього. Суд не вказав яку саме стіну зруйновано, в чому полягає руйнування, які вікна пошкоджено і в чому полягають ці пошкодження.

Непогоджуючись з даним рішенням, представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, який відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 і задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2

Рішення вважає незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Висновок суду про те, що передані ОСОБА_4 3000 доларів США є авансом, який підлягає поверненню, суперечить вимогам ст. 570 ЦК України. Так, суд не врахував, що вони фактично уклали договір купівлі-продажу, про що свідчить розписка, передача 3000 доларів США в якості завдатку та передача ключів від будинку, але ОСОБА_4 не виконала своїх зобов'язань за ним. Суд не взяв до уваги, що в розписці зазначено, що дана сума є завдатком, до того ж ОСОБА_4 в позовній заяві вказала, що 3000 доларів США були передані в якості завдатку. На її думку, враховуючи, що ОСОБА_4 порушила умови їхньої домовленості, то відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України завдаток має залишитись у неї, як кредитора.

Стверджує, що судом неправильно застосовано ст. 1212 ЦК України при стягненні з неї на користь ОСОБА_4 коштів за пластикове вікно, за проведення робіт по газифікації будинку, за виконання проектних робіт, за проведення монтажно-будівельних робіт по газифікації, за послуги стандартного приєднання, як за безпідставно набуте майно. Так, суд не врахував, що дана норма права не передбачає відшкодування витрат на поліпшення нерухомого майна, проведених без згоди власника. Суд безпідставно визнав, що дачний будинок належить ОСОБА_4 До того ж, згідно з їхньою домовленістю, роботи по газифікації будинку повинні були виконатись після укладення договору купівлі-продажу.

Неправильно суд застосував ст. 1213 ЦК України, зобов'язуючи її відшкодувати вартість пластикового вікна, оскільки його можна повернути в натурі.

Зазначає, що суд необґрунтовано на підставі ст. 158 ЖК України не задовольнив її вимог про відшкодування вартості проживання у її будинку та користування майном, земельною ділянкою, садом, оскільки договір не було укладено з вини ОСОБА_4, а отже, і користувалась остання її майном безпідставно.

На її думку, ОСОБА_4 не є належним позивачем по справі, оскільки завдаток платив її чоловік, розписка була написана останньому, отже, позов мав би подавати до суду він.

Вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням ст.ст. 58, 59, 64 ЦПК України, є таким, що не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Так, нічим не підтверджено вимоги про стягнення з неї на користь ОСОБА_4 вартості проектних робіт по газифікації будинку за договором № 476 від 25 вересня 2013 року та послуги стандартного приєднання до газопостачання, оскільки квитанцій про сплату таких коштів не було подано, а договори та рахунки на оплату не є підтверджуючим платіжним документом. Суд не витребував оригінал квитанції про оплату вартості будівельно-монтажних робіт по газифікації будинку, а взяв до уваги, як доказ, лише її копію. Щодо стягнення на користь ОСОБА_4 2500 грн. внеску у садівниче товариство, то його сплата також не підтверджена належним доказом, а членська книжка садовода, яку суд взяв до уваги, не може бути фінансово-платіжним документом. Крім того, вказана книжка видається власникам земельної ділянки, а ОСОБА_4 такою не являється.

На її думку, неналежним та недопустимим доказом є копія розписки, оригінал якої в суду не було пред'явлено, в самій розписці не вказано кому вона надана, а отже, не є підтвердженням того, що надана ОСОБА_4

Судом не взято до уваги показань свідків, допитаних у судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_4 з мотивів, які в ній зазначені. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не визнав. Надав у судовому засіданні оригінал розписки про отримання коштів ОСОБА_2 з метою посвідчення правильності її копії, наявної у матеріалах справи.

ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні підтримали свою апеляційну скаргу з підстав, які в ній зазначені. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 не визнали.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_4 відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить дачний будинок у садівничому товаристві «Бодрость», що розташований в м. Хмельницький по вул. Південній, 61, що підтверджується даними витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 125, 126).

15 серпня 2013 року ОСОБА_2 виявила бажання продати даний будинок, а ОСОБА_4 - придбати. При цьому між ними була досягнута усна домовленість про те, що будинок остання придбає за 15000 доларів США, з яких цього ж дня сплачує 3000 доларів США, а решту - вкінці 2013 року. Після сплати всієї вартості будинку буде оформлено договір купівлі-продажу.

На виконання зазначеної домовленості ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 15 серпня 2013 року 3000 доларів США.

Зазначена обставина підтверджується даними розписки, наданою ОСОБА_4

Не заперечується і факт отримання коштів у розмірі 3000 доларів США ОСОБА_7, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує доказуванню.

У подальшому термін остаточної вартості будинку неодноразово ОСОБА_4 відтерміновувався, у зв'язку з чим ОСОБА_2 відмовилась від укладення договору купівлі-продажу дачного будинку.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку, як способу забезпечення виконання зобов'язання, може мати місце лише у разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникнути на підставі договору.

Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то суд першої інстанції правильно виходив з того, що передана ОСОБА_4 грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

А тому, висновок суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення з ОСОБА_2 коштів у сумі 69390 грн., що еквівалентно 3000 дол. США (100 дол. США х 23,13 грн. за курсом НБУ), є вірним.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 у дачному будинку по АДРЕСА_1 садівничого товариства «Бодрость» зруйнувала одну із стін дачного будинку та пошкодила дерев'яні віконні рами під час їх заміни на нові пластикові вікна, які в послідуючому демонтувала. Вартість відновленого ремонту складає 10889 грн., що підтверджується даними локального кошторису (а.с. 105-107).

У зв'язку з вищевикладеним, суд першої інстанції також прийшов до правильного висновку, про наявність підстав, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 1166, ст. 1167 ЦК України для часткове задоволення позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь вартості відновлюваного ремонту будинку у розмірі 10889 грн. та 1000 грн. моральної шкоди.

Також суд правильно виходив з недоведеності факту заподіяння збитків ОСОБА_4 шляхом знищення плодово-ягідних дерев та винограднику у розмірі 26954 грн. 28 коп. біля дачного будинку та неотримання ОСОБА_2 у зв'язку з цим доходу у розмірі 2000 грн. Зокрема, належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували їх наявність, кількість, розмір, плодоносність, врожайність, вік, а в подальшому їх знищення саме ОСОБА_4 суду надано не було. Натомість, свідок ОСОБА_8, сусідка по дачному будинку, пояснила, що чоловік та син ОСОБА_2 розчищали земельну ділянку біля їх будинку, зрізали дерева, розпилювали дрова та вивозили їх.

Окрім того, відсутність допустимих доказів про привласнення ОСОБА_4 з гаража ОСОБА_2 одинадцяти дверей, розміром 2,0 м х 0,80 м, металевої ємності на 100 літрів, хвіртки металевої, десяти металевих труб, довжиною 3,5 м, діаметром 0,60 см. дало суду законні підстави для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_4 їх вартості.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 3% річних від боргу 12000 доларів (184920 грн.) за будинок у сумі 5547 грн. та 18492 грн. оплати вартості проживання у будинку, то суд першої інстанції правильно виходив з того, що законні підстави, передбачені ст. 625 ЦК України та ст. 158 ЖК України для цього відсутні, оскільки норма, яка регулює відповідальність за прострочення грошового зобов'язання на правовідносини, які між ними виникли, не поширюється та між ними відсутній зареєстрований договір найму жилого приміщення.

Рішення суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим.

Ухвалюючи ж рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2500 грн. внеску у садівниче товариство, 8304 грн. за послуги стандартного приєднання до газопостачання, 1133 грн. 54 коп. за виконання будівельно-монтажних робіт, 424 грн. 69 коп. за встановлення пластикового вікна, 321 грн. вартості проектних робіт по газифікації будинку за договором № 476 від 25 вересня 2013 року, суд виходив з того, що внесок у садівниче товариство «Бодрость» підтверджується членською книжкою садівника - ОСОБА_4, а проведення означених робіт здійснювалось останньою за згодою ОСОБА_7, про що свідчать договори, які були укладені від її імені.

Однак, з такими висновками погодитись неможливо, оскільки вони зроблені через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що між замовником ОСОБА_2 та ПАТ «Хмельницькгаз» 25 вересня 2013 року були укладені договори: на виконання робіт з розробки проектної документації на внутрішнє газопостачання (а.с. 8); підряду на виконання робіт з монтажу внутрішніх мереж газопостачання (а.с. 9); на приєднання до газових мереж житлового будинку, розташованого в м. Хмельницькому, СТ «Бодрость», АДРЕСА_1 (а.с. 10, 11).

В даних угодах була визначена договірна ціна робіт. Зокрема, за розробку та видачу проектної документації на внутрішнє газопостачання сторони домовились про ціну - 321 грн.; за роботи по монтажу внутрішніх мереж газопостачання - відповідно до кошторису робіт; за приєднання до газових мереж - 6920 грн., крім того, 1384 грн. ПДВ.

23 вересня 2013 року ПАТ «Хмельницькгаз» надав ОСОБА_2 рахунок на оплату послуги стандартного приєднання, вартість якої становить 8304 грн. (а.с. 13), 25 вересня 2013 року - рахунок на оплату проектних робіт в розмірі 321 грн. (а.с. 12), а 27 грудня 2013 року - рахунок на виконання будівельно-монтажних робіт по газифікації будинку в сумі 1133 грн. 54 коп. (а.с. 14).

8 жовтня 2013 року замовниці ОСОБА_2 був виданий робочий проект газифікації житлового будинку по АДРЕСА_1 та технічні умови проектування внутрішнього газопостачання (а.с. 16-18).

27 грудня 2013 року ОСОБА_2 сплатила 1133 грн. 54 коп. ПАТ «Хмельницькгаз», що підтверджується даними копії квитанції, наявної у матеріалах справи (а.с. 15).

Доказів, які б підтверджували інше, сторонами надано не було.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. (ч.ч. 1, 3 ст. 58 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 58 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.ч. 1-4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЦПК України).

Враховуючи вищевказані норми процесуального права, зокрема, вимоги закону щодо належності та допустимості доказів, а також виходячи з презумпції чинності договорів, колегія суддів прийшла до висновку, що ОСОБА_4 не довела такими безпідставного набуття за її рахунок ОСОБА_2 321 грн., 1133 грн. 54 коп. та 8304 грн., в тому числі, 1384 грн. ПДВ., а отже, про необґрунтованість звернення з вказаними вимогами.

Що стосується внеску у садівниче товариство «Бодрость» у розмірі 2500 грн., сплачених ОСОБА_4, то такий був сплачений останньою з власної ініціативи саме садівничому товариству, а не ОСОБА_2 А тому, підстави вважати, що саме ОСОБА_2 їх безпідставно набула, а отже, зобов'язана повернути, відсутні.

Окрім того, ОСОБА_4 також не було доведено належними та допустимими доказами безпідставного набуття ОСОБА_2 пластикового вікна, вартістю 424 грн. 69 коп. Натомість, копія договору № 1090 від 20 грудня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та фабрикою вікон «Болена», наявного у матеріалах справи (а.с. 20), підтверджує лише факт наявності вищевказаної угоди, а не безпідставне набуття ОСОБА_2 даного вікна.

За таких умов, законні підстави для задоволення позову в частині стягнення із ОСОБА_2 вартості пластикового вікна у розмірі 424 грн. 69 коп. та членського внеску ОСОБА_4 у СТ «Бодрость» в розмірі 2500 грн. відсутні.

Отже, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в цій частині є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, а рішення суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню.

Твердження ж ОСОБА_4 про те, що суд при визначенні розміру шкоди, нанесеній ОСОБА_2, безпідставно взяв до уваги локальний кошторис, який складений невідомо ким, є необґрунтованими. Так, з даного кошторису вбачається, що він складений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9Ф, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 105-107). Натомість, на виконання ч. 1 ст. 60 ЦПК України, доказів, які б спростували даний кошторис, суду надано не було. Не скористалась ОСОБА_4 і своїм правом на заявлення клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, хоча судом таке право, на виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України, сторонам роз'яснювалось.

Не заслуговують також на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про необґрунтованість висновків суду щодо нанесення ОСОБА_2 матеріальної шкоди (руйнування стін будинку, тощо) саме нею.

Так, з матеріалів справи, а зокрема, з позовної заяви ОСОБА_4, слідує, що ОСОБА_2 передала саме їй для проживання будинок по АДРЕСА_1. Із заперечень ОСОБА_2 на позов слідує, що ОСОБА_4 проживала у будинку один рік з 15 серпня 2013 року. Дані обставини обома сторонами визнавались та не заперечувались.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, частина 2 даної статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини.

ОСОБА_2, звертаючись з позовом до суду, зазначила, що ОСОБА_4, без її згоди, під час проживання у будинку пошкодила віконні коробки, віконні блоки, підвіконня, зливи, зруйнувала дві внутрішніх стіни, чим заподіяла їй шкоди на 10889 грн. Натомість, ОСОБА_4 не довела суду належними та допустимими доказами, що вказані пошкодження та руйнування здійснила не вона. За таких умов, суд першої інстанції правильно виходив з доведеності факту нанесення шкоди саме ОСОБА_4 та законних підстав для стягнення шкоди саме з неї.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що передані ОСОБА_4 3000 доларів США є завдатком, а не авансом, оскільки сторони між собою фактично уклали договір купівлі-продажу, про що свідчить розписка, не ґрунтуються на вимогах закону.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Отже, недодержання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору про відчуження нерухомого майна, не тягне за собою виникнення у сторін зобов'язань за таким правочином, а розписка про отримання авансу, відповідно до вищевказаних норм права, не може підтверджувати укладення договору купівлі-продажу житлового будинку.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні вартості оренди житла ОСОБА_4

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов'язків є договори та інші правочини.

Оскільки суду не було надано доказів укладення між сторонами договору найму жилого приміщення (будинку), суд першої інстанції правильно виходив з відсутності підстав для стягнення вартості оренди житла ОСОБА_4, незалежно від того у зв'язку з чим такий договір не було укладено.

Твердження представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 є неналежним позивачем у справі також не ґрунтуються на матеріалах справи та законі.

Так, як вбачається із зустрічної позовної заяви ОСОБА_2, адресованої суду (а.с. 49-51), копії пояснень остатньої, наданих у Хмельницькому МВ УМВС України в Хмельницькій області за матеріалами перевірки (а.с. 127), позивачка за даним позовом ствердила, що саме у ОСОБА_4 вона отримала кошти в розмірі 3000 доларів США.

Факт отримання коштів ОСОБА_2 у ОСОБА_4, а не іншої особи, також підтверджується наявністю саме в неї оригіналу розписки, наданої для огляду в судовому засіданні апеляційного суду.

Зважаючи на вищевикладене, на підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення в частині стягнення вартості безпідставно набутого майна з відповідачки за первісним позовом. В іншій частині доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на законність рішення.

Судові витрати підлягають перерозподілу відповідно до пропорційності задоволеної частини позовних вимог на підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка подана її представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 лютого 2015 року, з урахування ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 березня 2015 року про виправлення описки, в частині розподілу судових витрат та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 2500 грн. внеску у садівниче товариство, 8304 грн. за послуги стандартного приєднання до газопостачання, 1133 грн. 54 коп. за виконання будівельно-монтажних робіт, 424 грн. 69 коп. за встановлення пластикового вікна, 321 грн. вартості проектних робіт по газифікації будинку за договором № 476 від 25 вересня 2013 року, скасувати та ухвали нове про відмову у задоволені цих позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1041 грн. 77 коп. судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова