Справа № 364/11/15-ц
Провадження № 2/364/36/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2015 року, Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Ткаченко О. В.,

за участю секретаря Бондаренко Л. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володарка справу за позовом

ОСОБА_1

до Приватного підприємства «Аграрне»,

про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 05 січня 2015 року звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що згідно державного акту серії КВ № 025846 вона є власником земельної ділянки площею 3,780 га, яка розташована на території Логвинської сільської ради Володарського району Київської області. 03 березня 2011 року ОСОБА_1 передала належну їй земельну ділянку в оренду Приватному підприємству «Аграрне», однак позивач зазначає, що не була ознайомлена з тим, що земельна ділянка передається в оренду терміном на 49 років, тому просить суд визнати договір оренди землі, укладений між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Аграрне» в особі директора ОСОБА_2 недійсним, зобов'язати Приватне підприємство «Аграрне» повернути належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,780 га, яка розташована на території Логвинської сільської ради Володарського району Київської області, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту серії КВ № 025846, повернути державний акт на орендовану земельну ділянку та стягнути з Приватного підприємства «Аграрне» сплачений судовий збір на користь ОСОБА_1.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ПП «Аграрне» позовні вимоги не визнав та проти задоволення позову заперечував, надавши пояснення.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ПП «Аграрне», дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 03 березня 2011 року ОСОБА_1 передала належну їй земельну ділянку площею 3,780 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Логвинської сільської ради Володарського району Київської області в оренду Приватному підприємству «Аграрне» в особі директора ОСОБА_2 (а.с.4-6). ОСОБА_3 зазначила, що підставою задоволення позовних вимог є те, що їй при укладенні зазначеного договору оренди землі не було відомо, що строк оренди належної їй земельної ділянки становить 49 років, тому просить суд визнати укладений договір оренди недійсним.

Позивач в судовому засіданні зазначила, що їй не було відомо, що договір оренди землі укладався на 49 років, оскільки вона поставила свій підпис в договорі лише на четвертій сторінці договору, тому просила суд задовольнити позов.

Представник ПП «Аграрне» в судовому засіданні надав пояснення на зазначені позивачем обставини, позовні вимоги не визнав, вказавши при цьому, що позивачу достовірно було відомо про термін оренди земельної ділянки, що підтверджується письмовими доказами, а саме, заявою ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2 від 03.03.2011 року, в якій позивач просила виплатити їй орендну плату в розмірі 28000 гривень та заявою ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_2 від 03.03.2011 року, в якій позивач просила директора ПП «Аграрне» ОСОБА_2 взяти належну їй земельну ділянку в оренду на 49 років, на підставі якої було укладено договір оренди землі на 49 років, окрім цього до договору оренди приєднано акт прийому передачі об'єкта оренди за підписом позивача де також зазначено про строк оренди земельної ділянки на 49 років (а.с.6). Також, представник ПП «Аграрне» ОСОБА_4, заявив клопотання про застосування строку позовної давності, так як договір оренди було укладено 03.03.2011 року, тож пройшло більше трьох років.

Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", спори, пов'язані з орендою землі, про звільнення земельної ділянки особою, яка займає її без належних на те підстав, вирішуються в судовому порядку.

Згідно п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права і відповідно з частиною 3 статті 152 ЗК України, захист прав громадянина на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі», визначено умови договору оренди землі. Істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; та інші.

Згідно ст. 17 Закону України «Про оренду землі», визначено, що передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт приймання-передачі об'єкта оренди.

Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України , цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Беручи до уваги все вищезазначене, встановлено, що договір оренди землі було укладено 03.03.2011 року (а.с.4-6) на підставі письмової заяви гр. ОСОБА_1, в якій позивач просила взяти в оренду належну їй земельну ділянку строком на 49 років, тож враховуючи дані обставини, суд не може взяти до уваги, як підставу визнання недійсним договору оренди землі те, що позивачу не було відомо про термін дії договору. Та оскільки представник ПП «Аграрне» ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування спливу позовної давності. Договір оренди укладено 03.03.2011 року, отже пройшло майже 4 роки з моменту укладення договору оренди, позивачем клопотань про поновлення строку позовної давності з поважністю причин пропуску строку позовної давності в судовому засіданні не заявлялось, тому клопотання представника ПП «Аграрне» ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, всі надані по справі та досліджені в судовому засіданні докази в сукупності, позивачем пропущено строк позовної давності, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

КЕРУЮЧИСЬ ПОСТАНОВОЮ ПЛЕНУМУ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ № 7 ВІД 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", СТ.СТ. 78, 125, 126, 131, 152 ЗЕМЕЛЬНОГО КОДЕКСУ УКРАЇНИ, СТ.СТ. 256, 257, 261, 267 ЦК УКРАЇНИ, СТ.СТ. 3, 5, 8, 13, 60, 84, 86, 88, 89, 208, 209, 212-215 ЦПК УКРАЇНИ, СУД, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Аграрне», про визнання договору оренди землі недійсним - відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Ткаченко