У Х В А Л А

судового засідання

29.05.2015 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді Мартьянової С.М.

при секретарі Нетреба Г.І.

з участю представника заявника ОСОБА_1

представника учасника третейського розгляду - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_3 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 12.05.2008 р. у справі №28Ю-21/03.08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості, місцезнаходження якого м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85, к.219 від 12.05.2008 р. у справі №28Ю-21/03.08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовою, яким визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частках по ? за кожним право власності на житловий будинок з прибудовою під літ. «А'-2» за адресою: місто Львів, вулиця Панчишина, 15 А, загальною площею 218,1 кв.м., з яких 99,6 кв.м - житлова площа. 38.3 кв.м. - допоміжна площа, 80,2 кв.м. - площа приміщень загального користування.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення третейського суду не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди». Оскаржуваним рішенням вирішено спір, який непідвідомчий третейським судам, оскільки визнання права власності на самочинне будівництво відноситься до компетенції виключно судів загальної юрисдикції. Крім цього, рішення третейського суду, є обов'язковим лише для сторін третейського спору та не може стосуватись прав та обов'язків третіх осіб, які не були залучені до участі у справі. Вважає, що оскаржуваним рішенням визнано право власності на приміщення, які самовільно збудовано без дозволу інспекції Держархбудконтролю та без належного затвердженого робочого проекту на земельній ділянці, що є комунальною власністю Львівської міської ради, без акту приймання в експлуатацію житлового будинку, що свідчить про його самочинне будівництво, вирішення питання про права і обов'язки осіб, які не брала участі у розгляді справи, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення третейського суду.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 подану заяву підтримав з наведених у ній мотивів, додатково пояснив, що про наявність оскаржуваного рішення третейського суду заявник дізнався лише в березні 2014року, в судовому засіданні Личаківського районного суду м.Львова при розгляді цивільної справи № 463/6357/13-ц про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та демонтаж самочинного будівництва, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та в передбачений законодавством строк звернувся із заявою про його скасування. Підставами для скасування рішення третейського суду вважає його невідповідність вимогами Закону України «Про третейські суди». А саме вказаним рішенням вирішено спір, який непідвідомчий третейським судам, оскільки визнання права власності на самочинне будівництво відноситься до компетенції виключно судів загальної юрисдикції. Крім цього рішення третейського суду, є обов'язковим лише для сторін третейського спору та не може стосуватись прав та обов'язків третіх осіб. Зазначив, що оскаржуваним рішенням третейського суду визнано право власності, удаваний спір, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (між дочкою і батьком) мав на меті обійти дозвільну процедуру, тим самим узаконити самовільне будівництво гаражу, надбудови над гаражем, тераси без будь-яких дозволів та погоджень контролюючих органів. Як наслідок, на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при ЛАУРН, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвало право власності на будинок та прибудову. Тим самим створено перешкоди в користуванні земельною ділянкою сусіду ОСОБА_3, який проживає за адресою: м.Львів. вул. Панчишина,17. Враховуючи наведене просить заяву задовольнити та скасувати рішення третейського суду.

Учасник третейського розгляду ОСОБА_4 допитана в судовому засіданні в якості свідка 29.05.2015р. пояснила, що житловий будинок будувався на земельній ділянці, яка успадкована нею та її батьком після смерті матері. На зазначеній ділянці збудований житловий будинок та в подальшому добудова за її власний рахунок та пояснила, що не отримувала жодних дозволів для проведення такої.

В судовому засіданні представник учасника третейського розгляду просить відмови у задоволені заяви про скасування рішення третейського суду, оскільки таке відповідає вимогам законодавства та не порушує положення ст. 389-1 ЦПК України. Вважає, що спір, що був предметом розгляду у третейському суді не є удаваним, оскільки існував конфлікт між сторонами. Звертає увагу, що вказана добудова не виступає за межі земельної ділянки, що перебувають у користуванні учасників третейського розгляду, просить відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення представника заявника, учасника третейського розгляду ОСОБА_4, представника учасника третейського розгляду, дослідивши матеріали справи, оглянувши справу №28Ю-21/03.08, що розглядалася постійно діючим третейським судом Львівській асоціації учасників ринку нерухомості, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 підставна та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

У відповідності до положень ст. 51 Закону України «Про третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею, а саме, у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов»язки осіб, які не брали участі у справі.

Згідно з вимогами частин 3, 4 ст. 389-4 ЦПК України при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені ст. 389-5 ЦПК України.

З рішення постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості (третейський суддя Юхименко Р.І.) від 12.05.2008 р. у справі №28Ю-21/03.08 вбачається, що ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_5 про визнання права спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовою під літ. «А'-2» за адресою: місто Львів, вулиця Панчишина, 15 А, загальною площею 218,1 кв.м., з яких 99,6 кв.м - житлова площа. 38.3 кв.м. - допоміжна площа, 80,2 кв.м. - площа приміщень загального користування.

Місце третейського розгляду: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85 кімната 219 (другий поверх).

Оскаржуваним рішенням постійно діючого третейського суду Львівської асоціації учасників ринку нерухомості від 12.05.2008 р. визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частках по ? за кожним право власності на житловий будинок з прибудовою під літ. «А'-2» за адресою: місто Львів, вулиця Панчишина, 15 А, загальною площею 218,1 кв.м., з яких 99,6 кв.м - житлова площа. 38.3 кв.м. - допоміжна площа, 80,2 кв.м. - площа приміщень загального користування.

Ухвалюючи оскаржуване заявником рішення, постійно діючий третейський суд Львівській асоціації учасників ринку нерухомості (третейський суддя Юхименко Р.І.) виходив з того, що проведення прибудови до житлового будинку за адресою місто Львів, вулиця Панчишина, 15А здійснювалося фактично позивачкою за її власні кошти. Третейським судом не встановлено порушення позивачкою під час здійснення будівництва архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також не встановлено порушення позивачкою прав чи законних інтересів відповідача. З матеріалів справи вбачається також, що земельна ділянка, на якій позивачкою проведено прибудову до житлового будинку, використана за її цільовим призначенням. Однак, оскільки житловий будинок № 15А по вулиці Панчишина в місті Львові належить на праві спільної часткової власності по ? частки сторонам по справі, а тому, третейський суд вважає, що за сторонами слід визнати право власності на житловий будинок з прибудовою порівну.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної цивільної справи, третейської справи №28Ю- 21/03.08, з оскаржуваного рішення постійно діючого третейського суду Львівської асоціації учасників ринку нерухомості від 12.05.2008 p., добудова (реконструкція) житлового будинку проводилася за відсутності дозвільних документів, які дають право виконувати підготовчі та будівельні роботи, за відсутності проекту, розробленого та погодженого відповідними державними органами у встановленому законом порядку, за відсутності будівельного паспорту та технічних умов, отриманих у встановленому законом порядку. В матеріалах справ відсутні висновки державних органів про те, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією. За таких обставин суд приходить до висновку, що добудова до житлового будинку по вул. Панчишина, 15А в м. Львові проведена самочинно.

У відповідності до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

За положеннями ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнано лише за рішенням суду загальної юрисдикції.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», в редакції, чинній на моменту ухвалення оскаржуваного заявником рішення, третейський суд не вправі розглядати справи, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України. Таким чином, якщо згідно з положеннями чинного законодавства певне питання вирішується «судом», «у судовому порядку», «на підставі рішення суду» тощо, слід вважати, що йдеться про державні суди. Отже, відповідні справи не підлягають розгляду у третейських судах.

Враховуючи те, що оскаржуваним заявником рішенням третейський суд визнав право власності на самочинно збудоване та реконструйоване нерухоме майно, тобто вирішив справу непідвідомчу третейському суду, таке рішення в силу вимог ч. 4 ст.389-4 ЦПК України підлягає обов'язковому скасуванню незалежно від доводів заявника, який його оскаржує, а тому доводи представника учасника третейського розгляду про відсутність підстав для скасування оскаржуваного заявником рішення третейського суду є безпідставними.

Скасовуючи оскаржуване рішення постійно діючого третейського суду Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 12.05.2008 р. у справі №№28Ю-21/03.08, суд враховує те, що розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько - побутові будівлі і споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК України є приналежністю головної речі (будинку). У зв'язку з цим положення ч.5 ст. 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько - побутові будівлі й споруди, що були зведені ним після набуття ним права власності на будинок чи садибу.

Що стосується питання земельної ділянки по вул.Панчишина,15А, на якій здійснено добудову, з наведених суду письмових доказів підтверджується правомірність користування такою, однак, ухвалюючи оскаржуване заявником рішення третейського суду, третейський суддя не з'ясував, чи до проведення добудови, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, успадкувавши житловий будинок, зверталася до Львівської міської ради для отримання відповідних дозволів для здійснення добудови по вул.Панчишина, 15а, на якій розташований житловий будинок, що всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Не з'ясовано третейським судом питання, чи добудова до житлового будинку проведена в межах площі земельної ділянки, яка надавалася у користування без належно оформлених правовстановлюючих документів.

Таким чином, відповідно до наведених норм, ухвалення рішень у справах про визнання права власності на самочинно збудовані житлові будинки та прибудови до них, відноситься виключно до компетенції судів загальної юрисдикції, а отже такі справи не підвідомчі третейському суду, а відтак ухвалення по таких справах третейським судом рішень є безумовною підставою для їх скасування.

На думку суду безпідставними є посилання представника учасника третейського розгляду на порушення заявником строків звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, які встановлені ч.2 ст.389-1 ЦПК України, відповідно до якої заява про скасування рішення третейського суду подається до суду протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки,- протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Оскільки ОСОБА_3 не брав участі у справі, початок перебігу трьохмісячного строку для оскарження рішення третейського суду обраховується з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про прийняття рішення третейським судом, а з наданих заявником документів встановлено, що ОСОБА_3 дізнався про оскаржуване рішення третейського суду лише в березні 2014року, в судовому засіданні Личаківського районного суду м.Львова при розгляді цивільної справи № 463/6357/13-ц про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та демонтаж самочинного будівництва, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, станом на квітень 2015 року дану позовну заяву залишено без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ухвалюючи 12.05.2008 року рішення по справі №28Ю-21/03.08 постійно діючий третейський суд Львівської асоціації учасників ринку нерухомості при розгляді цієї справи не встановив і не дослідив дійсних обставин справи, які мають значення для правильного і законного вирішення спору, ухвалив рішення по непідвідомчій третейському суду справі, яка підлягала розгляду судом загальної юрисдикції, вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі, а відтак таке рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 212-214, главою 1 розділу VII-1 ЦПК України, ст. 376 ЦК України, ЗК України, Законами України «Про третейські суди», «Про місцеве самоврядування в Україні», Рішеннями Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 p. 18-рп/2004, суд -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення постійно діючого третейського суду при Львівській асоціації учасників ринку нерухомості від 12.05.2008 p., ухвалене третейським суддею Юхименко Р.І. по справі №28Ю-21/03.08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права спільної часткової власності на житловий будинок з прибудовою під літ. «А'-2» за адресою: місто Львів, вулиця Панчишина, 15А, загальною площею 218,1 кв.м., з яких 99,6 кв.м - житлова площа. 38.3 кв.м. - допоміжна площа, 80,2 кв.м. - площа приміщень загального користування - скасувати.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ч. 1 ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя Мартьянова С.М.