Справа № 444/1958/15-ц
Провадження № 2/444/970/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

25 вересня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мартинишин Я. М.,

при секретарі Гербут Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району, 3-тьої особи : Державної реєстраційної служби Жовківського РУЮ про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, який зведено було батьками та які померли до 1990 року.

Станом на 30.06.1990 року в будинку, який відносився до колгоспного типу двору вона значилася одна, що стверджено випискою з по господарської книги ОСОБА_2 сільської ради.

Відповідно до діючого на той час законодавства реєстрація в погосподарських книгах ради свідчило про власність голови двору. Отже вона набула права власності, але в той час не зареєструвала свою власність.

Відповідно до техпаспорта виготовленого Червоноградським МБТІ житловий будинок зведено в 1920 році, та складається з 2-х житлових кімнат, кухні, веранди загальна площа будинку 57.6 кв.м, житлова 39.2 кв.м, допоміжна 13.4 кв.м.

В будинку, позивачка проживає по даний час, сплачує всі необхідні платежі за земельну ділянку, а тому звернулася до ОСОБА_2 сільської ради про реєстрацію права власності, однак їй відмовлено в такому і письмово роз»яснено, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконкому сільської ради не входить тепер право реєстрації і оформлення права власності та що реєстрація нерухомого майна проводиться державною реєстраційною службою.

Вона також звернулася до реєстраційної служби про реєстрацію права власності подавши технічний паспорт на будинок, витяг з погосподарської книги, однак там відмовлено в проведенні реєстрації будинку, а перед тим було зупинено розгляд заяви та зазначено, що не подано підтвердження речового права власності на земельну ділянку, чого вона не може подати, оскільки необхідно мати документ, що вона є власником будинку. В реєстраційній службі їй роз»яснено, що слід звертатися до суду. А тому просить суд позов задоволити.

Позивач в судове засідання не прибула , однак на адресу суду подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила суд справу розглядати за її відсутності.

Однак, відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Жовківського району Львівської області надіслано листа про відсутність заперечень щодо позовних вимог та просять суд справу розглядати за відсутності представника .

Третьою особою державною реєстраційною службою Жовківського РУЮ направлено листа, в якому третя особа просить дану справу розглядати за відсутності їх представника.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін на підставі поданих доказів по справі .

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Із витягу із погосподарської книги ОСОБА_2 сільської ради вбачається, що будинок в с.Замочок по вул.Шевченка 61 , Жовківського району Львівської області станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору в якому головою двору значилася ОСОБА_1

Із довідки виданої Добросинською сільською радою Львівської області вбачається, що в будинку в с.Замочок по вул.Шевченка, 61, який згідно по господарських книг відноситься до колгоспного типу двору станом на 01.01.1980 року проживали : ОСОБА_3 голова двору ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 онук- ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1 дружина онука ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в в будинку проживали ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер 28.06.1987 року та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно записів в по господарській книзі за 1986-1990 роки в житловому будинку що в с.Замочок по вул.Шевченка, 61 Жовківського району Львівської області група якого колгоспна, станом на 30.06.1990 року проживала та була зареєстрована, ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 одна.

Із копії свідоцтва про шлюб серії І-СГ №371381 вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , 13.05.1978 року одружились.

Із копії свідоцтва про смерть серії І-СГ №486595, вбачається що ОСОБА_4, 21.12.1980 року , помер.

Із технічного паспорта,виготовленого Червоноградським МБТІ вбачається, що в с.Замочок по вул.Шевченка 61, Жовківського району Львівської області знаходиться житловий будинок 1920 року заудови загальна площа якого становить 57.6 кв.м, житлова 39.2 кв.м, допоміжна 13.4 кв.м. з господарськими будівлями.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.2008 року ,право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

З листа ОСОБА_2 сільської ради вбачається, що позивачка зверталася до сільської ради про оформлення права власності,однак їй роз»яснено про те, що відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконкому сільської ради не входить право реєстрації і оформлення права власності та що реєстрація нерухомого майна проводиться державною реєстраційною службою .

Судом встановлено, що позивачка зверталася до реєстраційної служби про реєстрацію будинку, однак рішенням Державного реєстратора №23466880 від 06.08.2015 року їй відмовлено та роз»яснено про судовий порядок визнання права на нерухоме майно.

Згідно ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який введено в дію з 01.01.2013 року передбачений певний перелік документів коли можлива реєстрація нерухомого майна, зокрема докази передачі особі у власність земельної ділянки на якій розташовано будинок. Підставою для реєстрації є і рішення суду.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, позивач ОСОБА_1, відповідно записів в погосподарській книзі Добросинської сільської ради значилася як власник будинку в с.Замочок по вул.Шевченка 61 Жовківського району, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки слід задоволити.

Керуючись ст.ст.3,10,11,57,60,212-215,294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати право власності ОСОБА_1 на житловий будинок , який знаходиться в с.Замочок по вул.Шевченка 61, Жовківського району Львівської області загальна площа якого становить 57.6 кв.м, житлова 39.2 кв.м, допоміжна 13.4 кв.м. з господарськими будівлями.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Жовківський районний суд.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мартинишин Я. М.