Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22- ц/778/5181/15
Є.у.№ 2-577/07
Головуючий у 1-й інстанції: Федченко І.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_2 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2015 року у справі

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2006 року ЗАТ «ПроКредитБанк» (далі-Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором. Зазначав, що 16.12.2005 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 16.2400, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 29 000 грн. строком на 18 місяців зі сплатою 25% річних. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплачувати відсотки за його користування шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 1 955 грн. у відповідності до графіка. Кредитні зобовязання позичальника забезпечені порукою ОСОБА_3, про що останній 16 грудня 2005 року уклав з Банком договір поруки №16.2400-ДП. Посилаючись на те, що позичальник порушив графік погашення кредиту, з серпня 2006 року припинив вносити платежі, Банк просив на підставі ст.ст.554,1050 ч.2 ЦК України стягнути солідарно з відповідачів всю суму заборгованості, розмір якої станом на 18.10.2006 року становить 21 992,89 грн., із яких 18 986,22 грн. заборгованість за кредитом, 2 492,12 грн. проценти за користування кредитом та 514, 55 грн. - пені за прострочення виконання зобов'язань.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ЗАТ «ПроКредитБанк» 21 992, 89 грн. суму заборгованості. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 29 липня 2015 року заява ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і залишення позову без розгляду ОСОБА_2 і ОСОБА_3 посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст.ст. 307, 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов Банку, суд першої інстанції виходив із наявність правових підстав для дострокового стягнення боргу за кредитним договором з боржника і поручителя в солідарному порядку. Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на доказах, яким дана правильна оцінка.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 16.12.2005 року між ЗАТ ««ПроКредит Банк», від імені якого за довіреністю діяла ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №16.2400 , за умовами якого останньому надано кредит в сумі 29 000 грн. строком на 18 місяців зі сплатою 25 % річних. Погашення кредиту та сплата відсотків здійснюється в порядку та строки згідно графіку повернення кредиту. У разі прострочення позичальником зобовязань з погашення кредиту та/або сплати відсотків позичальник зобовязаний сплатити кредитору пеню в розмірі 0,5 відсотка але не менше подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених зобовязань за кожний день прострочення. У разі виникнення простроченої заборгованості з погашення кредиту або прострочення сплати відсотків згідно графіку, тощо Банк набуває право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним. Спірні питання за цим договором розглядаються згідно з чинним законодавством у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя без дотримання процедур досудового урегулювання спорів (а.с.9-10).

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_3 16.12.2005 року укладений договір поруки № 16.2400-ДП, за яким поручитель в солідарному порядку відповідає за зобов'язаннями ОСОБА_2 за кредитним договором (а.с.12).

Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконував, з серпня 2006 року припинив вносити суми на погашення кредиту.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Апелянтами у справі не оспорюється, що позичальник з серпня 2006 року належним чином не виконував умови договору, порушував встановлені кредитним договором строки повернення кредиту і сплати процентів.

Згідно розрахунку, наданого Банком, станом на 18.10.2006 року заборгованість за кредитом становить 21 992,89 грн., із яких 18 986,22 грн. заборгованість за кредитом, 2 492,12 грн. проценти за користування кредитом та 514, 55 грн. - пені за прострочення виконання зобов'язань (а.с.7-8).

Вказаний розмір заборгованості у відповідності до ст.ст.526, 536, 553,554, 610, 1050 ч.2 ЦК України обгрунтовано стягнутий судом першої інстанції з позичальника і поручителя на користь Банку в солідарному порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов від імені Банку підписано не уповноваженою особою, позивачем порушено порядок досудового врегулювання спору, являються безпідставні.

Як встановлено судом і вбачається із матеріалів справи, позовна заява підписана керівником відділення №1 ЗАТ «ПроКредит Банк» м. Запоріжжя ОСОБА_4, яка діяла від імені Банку і при підписанні кредитного договору і договору поруки на підставі нотаріально посвідченої довіреності №1800 від 12.04.2005 р. Вказаною довіреністю Банк уповноважив ОСОБА_4 підписувати кредитні договори і договори поруки, вирішувати від імені банку питання щодо судового врегулювання господарських спорів з правом подачі та підпису претензій; позовних заяв, відзивів, скарг та інших документів; одержувати належні банку документи, в тому числі виконавчі написи, акти, накази, рішення, свідоцтва тощо, майно, кореспонденцію, розписуватися на документах, які стосуються виконання повноважень; вчиняти всі інші юридично значимі дії, повязані з цією довіреністю (а.с.19).

За положенням ст.ст.42, 44 ЦПК України повноваження представника юридичної особи мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Представник який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особу, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Зважаючи на те, що нотаріально посвідченою довіреністю Банк уповноважив ОСОБА_4 як керівника структурного підрозділу підписувати від імені Банку кредитні та інші договори з правом подачі від імені Банку позовних заяв, підпису документів і вчинення всіх інші юридично значимих дії, повязаних з цією довіреністю, умовами кредитного договору сторони передбачили вирішення спорів у Жовтневому районному суді м.Запоріжжя без дотримання процедур досудового урегулювання спорів, довіреність не містить обмежень повноважень ОСОБА_4 на представництво інтересів Банку у Жовтневому районному суді м.Запоріжжя, вищевказані доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Вимоги Банку підтверджені належними і допустимими письмовими доказами, яким суд дав відповідну правову оцінку у відповідності з вимогами ст.ст.57-60,212-215 ЦПК України.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України, частина перша якої передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Зважаючи на те, що апелянт не оспорював у суді наявність заборгованості, її розмір підтверджений відповідними письмовими доказами і відповідачем не оспорюється, доводи апеляційної скарги про недоведеність позову являються безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідачів про час і місце слухання справи являються безпідставними. Повістки про виклик відповідачів у судове засідання направлялися відповідачам за місцем їх реєстрації, яке зазначалося в кредитному договорі і в договорі поруки, вручені завчасно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: