Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, про стягнення суми боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача 424 026,378 грн боргу, що еквівалентно 18 000 дол. США по курсу НБУ на 25 березня 2015 року (1 дол. США = 23,557 грн), а також 356 182,158 грн процентів за договором позики, а всього 742 046,16 грн.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 31 жовтня 2008 року уклала з відповідачкою нотаріально завірений договір позики за умовами якого передала відповідачці в борг 20 000 дол. США на строк до 30 червня 2009 року (на 8 місяців). Натомість відповідачка зобов'язалася повернути суму боргу у встановлений строк разом із нарахованими процентами у розмірі 2 % щомісячних від суми позики. Посилаючись на те, що повертаючи борг частинами, відповідачка в повному обсязі свої зобов'язання не виконала, просила вказаний позов задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_7 заборгованість за договором позики в сумі 424 026, 38 грн, проценти за користування позикою в сумі 356 182,16 грн, витрати на правову допомогу 5000 грн та судові витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно встановив, що між сторонами виник спір з приводу правовідносин договору позики, на підставі якого позивачем передано грошові кошти в сумі 20 000 дол. США відповідачу за умови повернення в строк до 30 червня 2009 року та сплати 2 % щомісячних від суми позики.

Суди, встановивши обставини, що відповідач у встановлений строк та обумовлені терміни борг не повернув, відмовили у задоволенні заявлених позовних вимог про повернення позики, застосувавши строк позовної давності, про застосування якого заявив відповідач (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Доводи позивача про переривання перебігу позовної давності згідно із ст. 264 ЦК України вчиненими відповідачем діями, які свідчать про визнання боргу, судами правильно відхилено, оскільки переривання строку позовної давності можливо лише в межах строку позовної давності.

Вказаний висновок судів відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:А.О. Леванчук В.А. Нагорняк Т.О. Писана