Провадження № 22-ц/780/359/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько
Категорія 42 28.01.2015
УХВАЛА

Іменем України

28 січня 2015 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Черепинець А.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Білоцерківського національного аграрного університету на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2014 року за позовом Білоцерківського національного аграрного університету до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення,-

встановила:

у березні 2013 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 та його сім»я - дружина ОСОБА_2. та син ОСОБА_3 проживають в АДРЕСА_1

Відповідачі були вселені в дану кімнату гуртожитку, на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету університету (протокол №28 від 18.05.2007 року) та ордеру на тимчасове жиле приміщення №439 від 18.05.2007 року) на період навчання в аспірантурі.

В подальшому ОСОБА_1, згідно наказу по Білоцерківському НАУ від 28.12.2009 року №641/С, в зв»язку з закінченням терміну навчання було відраховано зі стаціонарної аспірантури за державним замовленням, без представлення дисертації до попереднього захисту. Згідно наказу від 31.12.2009 року за № 321/ОС ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в Навчально-науково дослідний центр Білоцерківського НАУ бригадиром ферми.

31.08.2011 року Паламарчук Олег Васильович, згідно ст.38 КЗпП України був звільнений з роботи за власним бажанням (наказ № 139/ОС від 30.08.2011 року), і тому згідно розділу 7 «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року №208 та ст. 132 ЖК УРСР, відповідач та його сім»я повинні були виселитись з гуртожитку в добровільному порядку. З моменту звільнення з роботи, ОСОБА_1. і його дружині, адміністрація університету неодноразово пропонувала виселитись з АДРЕСА_1 в добровільному порядку, чого вони не зробили.

В зв»язку з цим, позивач просив суд виселити з АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення, ОСОБА_1, ОСОБА_2. та їх сина ОСОБА_3 та стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Виселено з АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_1

В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник Білоцерківського національного аграрного університету подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2014 року в частині відмови виселення ОСОБА_2. з сином з сімейного гуртожитку без надання іншого жилого приміщення та постановити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначила, що рішення в частині відмови в задоволенні відмови в задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_2. та її сина прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2014 року позов Білоцерківського національного аграрного університету до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, задоволено.

Виселено з АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх сина ОСОБА_3.

Ухвалою від 02 квітня 2014 року колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області Апеляційну скаргу Білоцерківського національного аграрного університету було відхилено, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2014 року залишено без змін.

Ухвалою від 16 липня 2014 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу Білоцерківського національного аграрного університету було задоволено частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 квітня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи зазначені вище рішення суд касаційної інстанції зазначив, що суди не забезпечили повного з»ясування обставин справи та дійшли передчасного висновку про те, що відповідачі підлягають виселенню із гуртожитку, оскільки, як вбачається з листа начальника відділу кадрів від 07 лютого 2014 року, ОСОБА_2. працює у позивача на посаді старшого лаборанта кафедри екології та біотехнології, доказів припинення трудового договору в матеріалах справи немає.

Судом встановлено, що відповідно до ордеру на тимчасове житлове приміщення №439 від 18.05.2007 року, виданого ОСОБА_1, із сім»єю, яка складається з трьох чоловік надано право зайняття в сімейному гуртожитку НАУ квартири, жилою площею 17,44 кв.м., яка складається з 1 кімнати за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний ордер видано на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету НАУ, протокол №28 від 17.04.2006 року. Житлова площа в сімейному гуртожитку надається для тимчасового мешкання на період роботи в організації (установі, підприємстві), яка надає житло.

В разі припинення трудового договору із зазначеними організаціями, зайнята житлова площа в сімейному гуртожитку повинна бути звільнена і здана протягом місяця, що підтверджується копією ордеру на тимчасове житлове приміщення. Сторонами не заперечувався той факт, що кімната в даному гуртожитку надавалася для тимчасового проживання в ньому, і що відповідачі були повідомленні про заселення в гуртожиток для тимчасового проживання.

На підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 23.07.1987 року за №300 було зареєстровано 233-квартирний житловий будинок по АДРЕСА_2, як сімейний гуртожиток Білоцерківського сільськогосподарського інституту ім. П.Л. Погребняка. В подальшому відбулося перейменування вулиці, на якій знаходиться сімейний гуртожиток на вулицю Героїв Чорнобиля та змінилася назва навчального закладу на Білоцерківський національний аграрний університет.

Відповідач ОСОБА_1 навчався в Білоцерківському НАУ в аспірантурі, і під час навчання в 2007 році, йому з сім»єю було видано ордер на заселення в кімнату 5 малосімейного гуртожитку Білоцерківського національного аграрного університету №7, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, вказаного гуртожитку. Наказом №641/С від 28.12.2009 року Білоцерківського НАУ ОСОБА_1, у зв»язку із закінченням терміну навчання, було відраховано зі стаціонарної аспірантури за державним замовленням без представлення дисертації до попереднього захисту з 28.12.2009 року, що підтверджується копією вказаного наказу.

У відповідності до наказу №321/ОС від 31.12.2009 року Білоцерківського НАУ ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ННДЦ бригадиром ферми з 05.01.2010 року, що підтверджується копією вказаного наказу.

Наказом №139/ОС від 30.08.2011 року ОСОБА_1, бригадира ферми ННДЦ, звільнено з роботи з 31.08.2011 року за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією вказаного наказу.

Відповідачем ОСОБА_2. подано до суду довідку від 08.08.2014 року за №108 Білоцерківського НАУ, де вказано, що вона працює в даному університеті на посаді старшого лаборанта кафедри екології та біотехнології та копію її трудової книжки, що підтверджує вказаний факт, що вона дійсно працює в університеті з 20.10.2009 року.

У відповідності до ст.127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Згідно ст.128,129 ЖК УРСР, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Вселення на жилу площу гуртожитку здійснюється на підставі спеціального ордеру.

Виселення з гуртожитку здійснюється відповідно до вимог ст.132 ЖК УРСР.

Згідно з ст.132 ЖК УРСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчилися у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення в гуртожитку, який їм було надано у зв»язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв»язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу може бути виселено лише з наданням іншого жилого приміщення.

У відповідності до ст.125 ЖК УРСР без надання іншого жилого приміщення не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які проживають разом з ними.

Відповідач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Білоцерківським НАУ, працював бригадиром ферми ННДЦ університету за трудовим договором, про що свідчить наказ №321/ОС від 31.12.2009 року. Відповідач ОСОБА_1 не заперечував той факт, що звільнився з роботи за власним бажанням, що підтверджується копією наказу №139/ОС від 30.08.2011 року. Так як ОСОБА_1 в серпні 2011 року звільнився за власним бажанням, то відповідно до вимог частини 2 статті 132 Житлового кодексу України та розділу 7 «Примірного положення про гуртожитки» він підлягає виселенню з вказаної кімнати.

У відповідності до ст.127 Житлового кодексу Української РСР і пункту 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. N208, гуртожитки призначаються лише для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Згідно із частиною другою статті 128, статтею 129 ЖК Української РСР частиною першою пункту 10 Примірного положення про гуртожитки єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства, установи, організації на підставі спільного із профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку.

Також п.17 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що вселення громадянами, які проживають у приміщеннях у їх відособленому користуванні, інших членів сім»ї, крім своїх неповнолітніх дітей, в указані приміщення допускається лише з дозволу адміністрації, профспілкового комітету, установи, організації та письмової згоди членів сім'ї громадянина, які проживають разом із ним.

Право користування жилим приміщенням у гуртожитку такого члена сім»ї (або колишнього члена сім»ї) є похідним від права особи, якій у встановленому законом порядку видано спеціальний ордер для проживання на період її роботи.

Тобто, зважаючи на наведене вище, стаття 125, частина третя статті 132 ЖК Української РСР (про підстави виселення без надання іншого жилого приміщення чи з наданням такого) застосовуються до житлових правовідносин, одним із суб»єктів яких є особа, яка перебувала з підприємством, установою чи організацією у трудових відносинах.

ОСОБА_2. в гуртожиток поселилась разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_1. в зв»язку з його трудовими відносинами.

Проте відповідачем ОСОБА_2. подано до суду довідку від 08.08.2014 року за №108 Білоцерківського НАУ, де вказано, що вона працює в даному університеті на посаді старшого лаборанта кафедри екології та біотехнології та копію її трудової книжки, що підтверджує вказаний факт, що вона дійсно працює в університеті з 20.10.2009 року.

Зважаючи на те, що при вселенні до гуртожитку ОСОБА_2. було отримано на це дозвіл адміністрації, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у ОСОБА_2. виникло самостійне право на проживання у кімнаті гуртожитку, яке не є похідним від права ОСОБА_1, а тому її виселення, з підстав, зазначених позивачем у позові, не є можливим, оскільки не відповідає вимогам закону. На вказані обставини також звертала увагу колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 16 липня 2014 року.

Оцінюючи наявні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов правильного висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до часткового задоволення з наведених вище підстав.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення норм матеріального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку задовольнивши позов частково.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційні скарги і залишити рішення суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Білоцерківського національного аграрного університету відхилити, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді