Справа № 352/1597/14-ц
Провадження № 22-ц/779/110/2015
Головуючий у 1 інстанції Гургула В. Б.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Девляшевського В.А., Меленко О.Є.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання одного із подружжя, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом ОСОБА_3 та просив стягнути з відповідача аліменти на утримання одного із подружжя. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що 27.01.1997 між ним та ОСОБА_4було укладено шлюб. На даний час шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 Як вказує позивач, на даний час він не працює, за час перебування в шлюбі став непрацездатною особою-інвалідом 3 групи. Згідно довідки МСЕК виданої 10.10.2013 йому протипоказана фізична праця з тривалою ходою. Зі слів ОСОБА_2, у зв'язку із хворобою, дружина вигнала його з їх будинку і він змушений винаймати житло. к зазначає позивач, його матеріальне становище є важким і він потребує матеріальної допомоги. Тому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн на місяць.

Рішенням Тисминецького районного суду Івано-Франківської області від від 27 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Романіни про стягнення аліментів на утримання одного із подружжя відмовлено.

ОСОБА_2 оскаржив вищезазначене рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, судом не дано оцінку доказів по справі і неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Апелянт посилаючись на ст. 76 СК України вказує, що він є непрацездатним, має інвалідність 3 групи, встановлену під час перебування у шлюбі із відповідачем, з вказаним позовом звернувся в строк до одного року після розірвання шлюбу. Крім того, відповідач має можливість надавати йому таку допомогу, бо працює за кордоном, про що свідчать відмітки в закордонному паспорті відповідача. Зі слів ОСОБА_2, оскільки він є інвалідом, то постійно хворіє і по кілька разів знаходиться на стаціонарному лікуванні, тому значну суму пенсії витрачає на придбання ліків. Також апелянт зазначив, що потребує санітарно-курортного лікування, однак мінімального розміру пенсії, яку він отримує йому не вистачає на проживання та лікування.

Просить скасувати рішення Тисменицького районного Івано-Франківської області від 27 листопада 2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні апелянт та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив, просила її відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши позивача, представників сторін, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити з наступних мотивів.

Згідно матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому 27.01.1997 шлюбі відповідно до копії Свідоцтва про одруження від 27.01.1997, виданого виконкомом Чорнолізької сільської ради Тисменицького району актовий запис № 1 (а.с 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася дочка ОСОБА_5 відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 26.03.1997 (а.с. 8, 12).

Відповідно до копії Довідки МСЕК Серії АВ № 0106291 позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 10.10.2013 по 10.10.2015 за загальним захворюванням, згідно якого важка фізична праця з тривалою ходою протипоказана (а.с. 4).

Відповідно до копій Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого 908114 та Виписки № 2766 ОСОБА_2 позивачу рекомендовано обмеження фізичних навантажень на ліву кінцівку та періодичне санітарно-курортне лікування (а.с. 52, 53-54).

19.06.2014 між наймодавцем ОСОБА_6 та квартиронаймачем ОСОБА_2 укладено Договір найму житлового будинку та господарських будівель, яким наймодавець передав у безстрокове користування будинок та господарські споруди (а.с. 11).

Відповідно до Акта обстеження матеріально-побутових умов № 478 від 23.06.2014, складеного комісією Чорнолізької сільської ради ОСОБА_2 проживає у матері - ОСОБА_6 і знаходиться в затруднених матеріальних умовах, житлові умови - задовільні (а.с. 6).

Згідно Довідки виконкому Чорнолізької сільської ради № 477 від 23.06.2014 позивач проживає в селі Чорнолізці Тисменицького району Івано-Франківської області. Склад сім'ї: дружина ОСОБА_3, дочка ОСОБА_7, син дружини ОСОБА_8, батько та мати дружини (а.с. 5).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітню дочку ОСОБА_5 залишено проживати з матір'ю (а.с. 20).

З Довідки № 141.14 від 22.09.2014 ДВНЗ «Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника» вбачається, що ОСОБА_7 навчається на першому курсі факультету фізичного виховання і спорту на денній формі навчання на умовах оплати (а.с. 39), вказане також підтверджується копією Договору про підготовку освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра на/в фізичного виховання і спорту ДВНЗ «Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника» (а.с. 40).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримує пенсію в розмірі, який вищий прожиткового мінімуму, а тому не може вважатись таким, що потребує матеріальної допомоги відповідно до приписів ч. 4 ст. 76 СК України. Такий висновок відповідає матеріалам справи і закону, оскільки згідно Довідки № 478 від 18.02.2014 Управління Пенсійного фонду України в Тисменицькому районі позивач знаходиться на обліку в УПФУ в Тисменицькому районі і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання 3 групи, яка становить 999 грн (а.с. 16), а відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу, в розрахунку на місяць, для осіб, які втратили працездатність становить 949 гривень. Таким чином щомісячний дохід позивача на 50 грн перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, позивач не довів, що відповідачка може надавати матеріальну допомогу, оскільки подана ОСОБА_2 копія закордонного паспорту ОСОБА_3 не може бути достатнім доказом на підтвердження спроможності відповідачки надавати матеріальну допомогу на утримання позивача.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.А. Девляшевський

О.Є. Меленко