Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/1420/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Дорда Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок за набувальною давністю.

Позов мотивовано тим, що 22.12.1999 року позивач купила у ОСОБА_3, житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1. Оплативши гроші, за вказаний будинок, позивач не оформила договір купівлі продажу, оскільки на момент продажу правовстановлюючі документи на будинок не були виготовлені. З моменту купівлі і по сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном і земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, однак по теперішній час даний будинок на позивача не переоформлений, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, померла, а чоловік ОСОБА_3, помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3. Особи, які би могли претендувати на дане нерухоме майно - відповідачка по справі, жодних майнових претензій не пред'являє і не заявляє таких щодо вказаного нерухомого майна.

У зв'язку з цим позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок у АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд визнати за нею право власності на будинок за набувальною давністю (а.с.29).

Представник відповідача ОСОБА_4, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій зазначає, що позовні вимоги відповідачкою визнаються а тому просить розгляд справи провести без її участі (а.с.27).

ВідповідачОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, обставини та вимоги позову визнає в повному обсязі (а.с.28).

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання відповідачами позову прийнято судом.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_3 (а.с.11-12, 14).

Встановлено, що ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а чоловік ОСОБА_3, помер ще ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Особою, яка б могла претендувати на дане майно є донька ОСОБА_3, відповідачка по справі ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до виготовленого Виноградівським БТІ Технічного паспорту та довідки КП «Виноградівського районне БТІ» № 308/15 від 22.04.2015 року житловий будинок в АДРЕСА_1 будівництвом завершений, вартість станом на квітень 2015 року становить 109923 грн. Загальна площа житлового будинку становить 97,2 кв.м.в тому числі житлова 39,0 кв.м. На земельній ділянці знаходяться: Житловий будинок літ. А - саман,- Гараж - цегла, Сарай літ Б - саман, Ворота №1- дощаті, Сарай літ В - саман, Огорожа №2 - дощата. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013р. житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Виноградівською райдержадміністрацією 12 вересня 2000 року, на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації за № 474 від 08 вересня 2000 року (а.с.14, 15-18).

В судовому засіданні встановлено, та визнано відповідачем по справі, що ще до моменту реєстрації будинку за померлою ОСОБА_3, позивач ОСОБА_1, купила вказаний будинок, однак не оформила договір купівлі-продажу по тій причині, що на момент купівлі на вказане майно були відсутні правовстановлюючі документи (а.с.13).

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 1999 року по теперішній час проживає у вказаному будинку, що розташований в АДРЕСА_1 та володіє ним.

Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами цивільного законодавства ст. 47 Конституції України; ст.ст. 328, 344, 392 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Предметом спору є визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Так, згідно ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває права власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

На підставі ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачка у суді довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а відповідач не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, - а

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за позивачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 97,2 кв.м. в тому числі житловою 39,0 кв.м. в АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийВ. В. Леньо