Провадження № 2/344/918/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

27 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Івано-Франківська» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення без надання іншого житла,-

В С Т А Н О В И В:

Кредитна спілка «Івано-Франківська» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про виселення з житлового приміщення без надання іншого житла, стягнення судових витрат по справі.

У позовній заяві зазначено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.12.2012 року, залишеного без мін ухвалою апеляційного суду від 10.01.2014р. було звернуто стягнення за рахунок іпотечного майна, а саме - квартиру АДРЕСА_1. Відповідачі з метою перешкоджання оцінки нерухомого майна вселилися в предмет іпотеки. З посиланням на ст..39,40 закону України «Про іпотеку» позивач просить виселити відповідачів з даної квартири без надання іншого приміщення.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоч про час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи.

Заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 17.12.2012 року, залишеного без мін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.01.2014р. було задоволено позов КС «Івано-Франківська», звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором від 05.03.2010 року №10/78 в сумі 83 451.85грн. та за кредитним договором від 05.03.2010 року №10/79 в сумі 69374.73 грн., на предмет іпотечного договору - нерухоме майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 (а.с.8-14).

Предмет іпотеки перебуває на стадії реалізації державною виконавчою службою.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Разом з тим ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК.

Як вбачається з наявних доказів (а.с.23-24) відповідачі після рішення вищевказаних судів першої та апеляційної інстанцій зареєструвалися 07.03.2014 року в спірній квартирі АДРЕСА_1 та відмовляються добровільно звільнити зайняте житло - квартиру АДРЕСА_2.

Пункт 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує на те, що згідно з ч.4 ст. 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача ОСОБА_7 також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 14, 15, 16, 29 ЦК України, ст..39-40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_4, жительку АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, та ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, без надання іншого житлового приміщення, з житлової квартири за адресою АДРЕСА_3.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, жительку АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, та ОСОБА_5, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, на користь Кредитна спілка «Івано-Франківська», вул. Пилипа Орлика, 4 А, м.Івано-Франківськ, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянути за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 30 січня 2015 року.

Суддя Польська М.В.