№ 544/41/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 квітня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючої судді Сімонової С.Г.

за участі секретаря Пірогова В.Г.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 (фізичних осіб),

третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 13 січня 2015 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 1981 році побудував будинок на вул. Пушкіна, 38 с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області. Рішенням виконкому Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 15 жовтня 1999 року за позивачем визнано право власності на вказаний будинок та видано свідоцтво про право власності. Із метою отримання права власності на вказаний будинок його дружина ОСОБА_3 отримала без відома позивача ОСОБА_7 про право власності, яке видав виконавчий комітет Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області 19.04.2005, відповідно до якого сторони мають по ? частині права власності на зазначений будинок. Крім цього, 29 квітня 2005 року позивач уклав зі своєю дружиною ОСОБА_3 договір дарування, відповідно до якого позивач передав їй у власність ? частини будинку на вул. Пушкіна, 38 с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області. Проте, на час оформлення договору дарування позивач мав поганий зір в силу хвороби глаукоми та не міг належним чином ознайомитися з документами, які надавалися відповідачем нотаріусу, у звязку з цим позивач не виявив, що відповідно до ОСОБА_7 про право власності, виданого виконавчим комітетом Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області 19.04.2005, він не є власником будинок в цілому, а має лише ? права власності на вказаний будинку. Таким чином, позивач стверджує, дружина навмисно ввела його в оману, не повідомивши про дійсний обсяг його права власності на вказаний будинок, хоча при цьому знала, що позивач уважає себе власником усього будинку та за таких обставин має намір передати їй лише половину права власності на вказаний будинок.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні фактично позов визнали.

Третя особа ОСОБА_8П у судовому засіданні уважає, що позов підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін у справі, їх представників, третьої особи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини:

Позивач ОСОБА_6 у 1981 році побудував будинок на вул. Пушкіна, 38 у селі Вікторія Пирятинського району Полтавської області, на який рішенням Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області № 47 від 15 жовтня 1999 року за ним було визнано право власності та було вирішено видати ОСОБА_7 про право власності на жилий будинок з господарськими будівлями, що підтверджується архівним витягом із рішення (а.с. 38).

Проте, позивач указане ОСОБА_7 не отримав.

Дружина позивача відповідач у справі ОСОБА_3 отримала без відома позивача ОСОБА_7 про право власності на вказаний будинок серії ЯЯЯ № 106803 від 19 квітня 2005 року, відповідно до якого сторони є співвласниками будинку № 38 по вул. Пушкіна, 38 в селі Вікторія Пирятинського району (а.с. 9).

Не будучи обізнаним, що ОСОБА_7 про право власності видане на двох власників, уважаючи себе одноосібним власником житлового будинку, позивач уклав договір дарування 29 квітня 2005 року, за яким ? частину будинку № 38, що знаходиться на вулиці Пушкіна в селі Вікторія Пирятинського району Полтавської області, подарував відповідачу, що підтверджується копією договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_8 29.04.2005, та зареєстрованого в реєстрі за № 1403 (а.с. 7).

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2014 року ОСОБА_7 про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 106803 від 19 квітня 2005 року, видане виконавчим комітетом Вікторійської сільської ради Пирятинського району Полтавської області, відповідно до якого власниками на праві спільної сумісної власності житлового будинку № 38 по вулиці Пушкіна села Вікторія Пирятинського району Полтавської області є позивач ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 визнано недійсним.

Таким чином, договір дарування був укладений на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке в подальшому було визнано судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Положенням п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Оскільки договір дарування, укладений сторонами, не може мати реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, він повинен бути визнаний недійсним.

Як передбачено ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем згідно квитанції № 140 від 15.04.2015 сплачено судовий збір в сумі 243 грн 60 коп (а.с. 55), який і підлягає стягненню на користь позивача.

Разом з тим, позивач не надав суду доказів сплати ним правової допомоги, тому суд не має підстав для стягнення з відповідача 1500 грн за надану правову допомогу.

Керуючись ст. ст.10, 88, 212, 215 ЦПК, ст. 203, 215 ЦК, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування ? частину жилого будинку на вул. Пушкіна, 38 у с. Вікторія Пирятинського району Полтавської області, укладений та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8 29 квітня 2005 року та зареєстрований у реєстрі за № 1403.

Стягнути з ОСОБА_3, народження 06 травня 1951 року, жительки та зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КО № 653078, виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 02.03.2006, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_9, народження 23 березня 1938 року, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КН № 670313, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 243 (двохсот сорока трьох) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Повне рішення суду виготовлено 17 квітня 2015 року.

Головуючий: