АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Шахової О.В.

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.10.2013 у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», ОСОБА_2, про визнання договору поруки недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулася позивач ОСОБА_1 з позовом, в якому просила визнати недійсним договір поруки, укладений від її імені з ПАТ «КБ «Надра» 22.02.2008.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вказаний договір вона не укладала, дізналася про його існування лише з постанови державного виконавця від 11.04.2013р. про відкриття виконавчого провадження ВП №37512508 на підставі виконавчого листа №2-8124/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 07.04.2010 про стягнення з неї на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості в сумі 2622445,31грн. При цьому, позивач стверджувала, що громадянку ОСОБА_2 вона не знає, та ніколи в своєму житті не позичала коштів і не була поручителем за зобов'язаннями інших осіб. Позивач вказувала, що на підтвердження підробки вищезазначеного договору поруки нею було замовлено експертний висновок, яким установлено, що підписи на договорі поруки від 22.02.2008 виконані не нею, а іншою особою. Також позивач зазначала, що договір поруки містить недостовірні дані щодо її місця реєстрації на час укладання цього договору, що також свідчить на підтвердження її вимог. Довідка про заробітну плату, додана до заяви в банк теж є недостовірною, оскільки позивач ніколи не працювала на підприємстві БІК «Полісся рим». З огляду на викладене, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22.10.2013 задоволенні частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра», ОСОБА_2, про визнання договору поруки недійсним.

Визнаний недійсним договір поруки, укладений 22.02.2008 між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» за належне виконання взятих на себе кредитних зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №169/П/99/2008-840 від 22.02.2008.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) та Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (код ЄДРПОУ - 20025456) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) судові витрати в сумі 3621,00грн. (три тисячі шістсот двадцять одну гривень 00 коп.).

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ПАТ КБ «Надра» подано апеляційну скаргу, посилаючись на те, що при ухваленні рішення, суд неповно дослідив обставини справи, дав неправильну оцінку доказам та невірно застосував норми матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач вважає, що документ, який був наданий ТОВ «Кримська експертна служба» та на який в своєму рішенні опирається суд, не може вважатися експертним висновком, оскільки дана експертна організація не була належним чином уповноважена на проведення почеркознавчого дослідження та відповідно не попереджалась про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, наголошується на тому, що ТОВ «Кримська експертна служба» при проведенні почеркознавчих досліджень підпису позивача використала фотокопію Договору поруки, що є грубим порушення Науково-методичних рекомендацій та недотримані і інші вимоги вказаних рекомендацій. Також, судом при вирішенні справи не було враховано, що згідно з п. 1.1. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», на осіб, які працюють за сумісництвом, трудові книжки ведуться тільки за місцем основної роботи, а отже той факт, що в трудовій книжці Позивача відсутній запис про місце роботи в ТОВ Будівельно-Інвестиційна компанія «Полєсьє-Крим» не може розглядатись, як безспірний доказ того, що вона дійсно там не працювала.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені заявлених позовних вимог відмовити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, з заявами до суду не звертались. Тому, в порядку ст. 305 ч 2 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за висновком проведеного дослідження встановлено, що підписи на цьому договорі виконано не позивачем ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1, після попереднього тренування. Крім того, на час укладання договору поруки була змінена адреса проживання позивача, про що в паспорті містилися відповідні відмітки, а місцем роботи позивача, згідно трудової книжки було підприємство управління капітального будівництва Кримського регіонального об'єднання інвалідних організацій Сімферопольського об'єднання інвалідів України, а не ТОВ Будівельно-Інвестиційна компанія «Полєсьє-Крим».

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В порядку ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В порядку ст. 207 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 22.02.2008 між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є відповідач у справі ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №169/П/99/2008-840, за умовами якого остання отримала від банківської установи у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 258003,45 доларів США строком до 22.01.2021. Кредитним договором визначено цільове використання кредиту, а саме: придбання цінних паперів у кількості 10077 шт. емітованих ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся» з подальшим їх обміном їх на об'єкт нерухомості - квартиру в м. Ялта по вул. Чкалова в районі АДРЕСА_1 на 10-му поверсі; витрати пов'язані із оформленням кредиту та оплата комісії за розрахунки по кредитному договору.

Цього ж дня, між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки №б/н, за умовами якого ОСОБА_1 взяла на себе зобов'язання поручителя перед банком за належне виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань по кредитному договору №169/П/99/2008-840 від 22.02.2008, а саме: повернути до 22.01.2021 кредит у сумі 258003,45 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,89% річних; сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором та можливі штрафні санкції.

В подальшому, заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2-8124/10 від 07.04.2010 було стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту в сумі 2620625,31грн. та судові витрати.

Посилання позивача на неналежність їй підпису, що міститься в договорі поруки підтверджуються Висновком Кримської експертної служби про експертне дослідження №170, на вирішення якого було поставлено питання: Ким виконано підпис на договорі поруки від 22.02.2008, укладеному на виконання зобов'язань по кредитному договору №169/П/99/2008-840?. За висновком проведеного дослідження, підписи на цьому договорі виконано не позивачем ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1, після попереднього тренування.

Вказаний висновок взятий до уваги та покладений в основу рішення судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач переважно наголошує на тому, що вказаний доказ прийнятий з порушенням порядку, встановленого законом, зокрема, положень ст. 59 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини щодо належності підпису особи є такими, що потребують спеціальних знать і, відповідно, мають доказуватись висновком спеціаліста.

Згідно п.1.8. Інструкції про порядок проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.01.1998 (в редакції наказу № 11950/5 від 26.12.2012) підставою для проведення експертного дослідження можуть бути, зокрема, письмова заява замовника (фізичної чи юридичної особи) з обов'язковим зазначенням його реквізитів, переліком питань, які підлягають розв'язанню, об'єктів, що надаються.

Слід погодитись з доводами апеляційної скарги про необхідність надання об'єкту дослідження, тобто оригіналу документу.

Разом з тим, ні положення вказаної Інструкції, ні Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, також затверджені Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998, не містять заборони щодо здійснення почеркознавчого дослідження за електрофотокопією документу.

Також, в ході розгляду справи апеляційним судом встановлено, що оригінал оспорюваного договору поруки був вилучений разом з кредитною справою ОСОБА_2 на підставі постанови Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2009 /а.с.182-185/. Також встановлено, що на даний час кримінальне провадження № 0000052 перебуває на стадії судового розгляду в Дарницькому районному суді м. Києва.

Листом від 21.01.2015 на запит апеляційного суду Дарницьким районним судом м. Києва підтверджено перебування на розгляді кримінального провадження № 0000052 відносно ОСОБА_5, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 366, ч. 3, 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 обвинувачених у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 366 КК України. Також, вказано, що межах пред'явленого обвинувачення предметом розгляду є кредитний договір № 169/ П/99/2008-840 укладений між ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2, в якому знаходиться договір поруки укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Надра". Однак, враховуючи те, що провадження перебуває на стадії допиту свідків, письмові докази на даний час не досліджувалися, вилучити оригінал договору - поруки та направити на адресу апеляційного суду не представляється можливим.

Отже на час розгляду справи оригінал договору поруки укладений між сторонами відсутній і його дослідження шляхом проведення судової експертизи не вбачається можливим.

При цьому, посилання відповідача на порушення положень Закону України «Про судову експертизу» є безпідставним, оскільки вказане експертне дослідження було проведено в позасудовому порядку за заявою фізичної особи - позивача, що не суперечить вимогам чинного законодавства, які наведені вище.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодовідсутності Державному реєстрі атестованих судових експертів даних про експерта ОСОБА_10, яким здійснено дослідження, суд виходить з наступного.

Як вже вказано вище законодавчими актами встановлено, що експертне дослідження може проводитись як в судовому, так і позасудовому порядку. В порядку ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань. На цих осіб вимоги щодо наявності чинного Свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта та включення їх до Державного реєстру судових експертів не поширюється.

Основною процесуальною вимогою до осіб, які проводять експертні дослідження та складають за його результатами висновок експертного дослідження є наявність у цих осіб необхідних спеціальних знань та навичок. Наявність зазначених спеціальних знань та навичок підтверджується дипломом про професійну освіту, свідоцтвами про проходження додаткової професійної підготовки та стажем роботи за фахом.

За даними експертної установи наявність необхідних спеціальних знань для виконання цієї роботи ОСОБА_11 підтверджується: дипломом про вищу юридичну освіту; свідоцтвом № 85 від 27.04.2005 на право проведення почеркознавчих експертиз; досвідом експертної роботи з 2003 року (лист від 29.07.2014 № 418). Крім того, він значиться у Державному реєстрі атестованих судових експертів, що вбачається з витягу /а.с.231-234/.

А отже вказані доводи апеляційної скарги спростовані в ході апеляційного розгляду справи.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положення ч. 1 ст. 58 ЦПК України визначають, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Беззаперечно, що висновок експертного дослідження містить інформацію щодо предмету доказування, є одержаним у встановленому законом порядку, а отже є належним і допустимим доказом у справі. Крім того, вказаний висновок не спростований відповідачем належними та допустимими доказами. А отже обґрунтовано взятий до уваги судом першої інстанції.

Як вже вказано доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому доводи апеляційної скарги про можливість позивача працювати за сумісництвом в ТОВ Будівельно-Інвестиційна компанія «Полєсьє-Крим», без запису у трудовій книжці не можуть бути прийняті до уваги суду.

Той факт, що позивач на момент укладення договору мала інше місце роботи та інше зареєстроване місце проживання, що підтверджується відповідними документами, вказує на відсутність достовірних даних про її особу, що в свою черга також опосередковано свідчить про волевиявлення позивача на укладення договору, що є предметом даного розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Підставами для визнання спірного договору недійсним позивач зазначає порушення вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Враховуючи, що в ході розгляду справи знайшов підтвердження той факт, що позивач не підписувала, а отже і не висловлювала волевиявлення на укладання договору поруки від 22.02.2008 на забезпечення виконання зобов'язання перед ВАТ КБ «Надра» за належне виконання позичальником ОСОБА_2 зобов'язань по кредитному договору №169/П/99/2008-840 від 22.02.2008, то вказаний договір в силу наведених вище норм законодавства обґрунтовано визнаний судом недійсним. Тобто висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають обставинам справи, зібраним доказам, вимогам чинного законодавства та доводами апеляційної скарги не спростовані. А тому рішення суду в частині в частині вирішення позовних вимог про визнання недійсним договору поруки скасуванню не підлягає.

Проте, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції застосував солідарне стягнення. Однак, солідарна відповідальність виникає на підставі договору або закону. Нормами матеріального та процесуального законодавства не передбачена солідарна відповідальність при розподілі судових витрат, а тому понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках. Судом першої інстанції судові витрати визначені в сумі 3621 грн., що не оспорюється позивачем, а тому сума судових витрат, що підлягає стягненню з кожного відповідачів становить 1810,50 грн.

Таким чином, на підставі ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з відповідачів судових витрат підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.10.2013 змінити в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, в зв'язку з чим абзац третій резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) судові витрати в сумі 1810,5 грн. (одна тисяча вісімсот десять гривень 50 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (код ЄДРПОУ - 20025456) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) судові витрати в сумі 1810,5 грн. (одна тисяча вісімсот десять гривень 50 коп.).

В решті рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: