У х в а л а

27 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» до ОСОБА_4 про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року,

позов задоволено. Постановлено стягнути з неї на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 113 407 грн 08 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ОСОБА_4 просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 вересня 2014 року, ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2015 року та ухвалити нове судове рішення, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, зокрема пункту 3 частини першої статті 1188 ЦК України, частини четвертої статті 61 ЦПК України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 14 серпня 2013 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що постановою Франківського районного суду м. Львова

від 18 березня 2010 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілю ОСОБА_5 завдано технічні ушкодження. Страховою компанією було виплачено ОСОБА_5 страхове відшкодування за договором страхування, а тому до компанії, відповідно до положень частини першої статті 993 ЦК України, перейшло право вимоги до винної у ДТП особи. Оскільки вина відповідачки встановлена постановою суду, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2013, постановленій у цій же справі, суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій, якими відмовлено в задоволенні зазначеного позову та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив із того, що суди безпідставно спростували постанову суду про визнання ОСОБА_4 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, посилаючись на висновки спеціаліста і судової авто-технічної експертизи, адже відповідно до частини четвертою статті 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке переглядається, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права (частини третьої статті 212 ЦПК України) не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Граве Україна» до ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко