Справа № 148/2882/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

12 січня 2015 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ( далі ПАТ КБ «Приватбанк» ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

29.10.2014 року ПАТ КБ „Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 24630 грн.17 коп., мотивуючи свої вимоги наступним.

Відповідно до укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 договору б/н остання 19.03.2007 року отримала кредит у розмірі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

В зв»язку зі зміною назви кредитора 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію таких змін і ЗАТ КБ «Приватбанк» стало іменуватись ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим не виконала зобов»язання за договором.

У зв»язку з порушеннями зобов»язань за кредитним договором станом на 30.09.2014 року відповідачка має заборгованість 30386 грн.54 коп., що складається із 5997 грн.03 коп. заборгованості за кредитом, 24389 грн.51 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми віднімається сума 7405 грн.43 коп., яка була стягнута за судовим наказом Тульчинського районного суду від 17.09.2008 року. Різниця складає 22981 грн.11 коп. Також відповідачка має заборгованість 500 грн. як штрафу ( фіксована частина) та 1149 грн. 06 коп. ( процентна складова).

Відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов»язання і заборгованість за договором не погашає

Просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 24630 грн.17 коп. за кредитним договором б/н від 19.03.2007 року та судові витрати в сумі 246 грн.30 коп.

Представник позивача ОСОБА_2. в судове засідання не з»явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання двічі не з»явилась, в той час як була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, не повідомила суд про поважність причини своєї неявки.

Суд, вивчивши надані представником позивача разом із позовною заявою письмові докази, оцінюючи їх відповідно од ст..212 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст..60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем у позовній заяві вказано, що відповідачкою 19.03.2007 року отримано кредит у сумі 250 грн. Проте жодних доказів отримання відповідачкою цих коштів у банку не надано. Натомість до позовної заяви додано ксерокопію заяви ОСОБА_1 від 19.03.2007 року про видачу кредитної картки з кредитним лімітом 7000 грн. Ця ксерокопія належним чином не посвідчена як копія документа. На ній лише стоїть штамп «Згідно з оригіналом». При цьому не вказано кому належить цей штамп і ким він поставлений на ксерокопії.

Вказана ксерокопія відповідно до ст..58 ЦПК України не може бути визнана належним доказом.

Відповідно до ст..64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Вони, як правило, подаються в оригіналі. В разі надання копій письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі має право вимагати подання оригіналу.

Позивачем суду не надано не тільки оригіналу цього письмового доказу, але й належним чином посвідченої його копії.

Окрім цього, позивач в позовній заяві стверджує, що відповідачці надано кредит у сумі 250 грн., а в ксерокопії заяви міститься прохання надати кредитну картку з кредитним лімітом 7000 грн.

Позивачем не надано жодного доказу про отримання відповідачкою будь-яких коштів у банку. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не містить відомостей про отримання ОСОБА_1 кредитної картки. До того ж цей розрахунок зроблений та підписаний невідомою особою.

В позовній заяві позивач посилається на те, що заборгованість з відповідачки вже стягувалась за судовим наказом. Проте ні самого судового наказу, ні інших доказів, які в давали суду можливість визначити щодо якої саме заборгованості вже ухвалене судове рішення, а щодо якої ще ні позивачем не надано.

За викладених обставин суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі доданих до позовної заяви додатків неможливо встановити факт отримання відповідачкою кредитних коштів, їх дійсну суму, суму повернутого боргу відповідачкою як добровільно, так і на підставі судового наказу, залишок боргу на час розгляду справи.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то на підставі ст..88 ЦПК України з відповідача не можуть бути стягнуті судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 58,60,64, 88, 212,224,226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області.

Суддя: