АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8401/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Лісовська О.В.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-Тер» про визнання договорів недійсними,-

в с т а н о в и л а:

В січні 2015 року ОСОБА_2. звернувся з позовом до відповідачів і просив визнати недійсними договір від 29.08.2006 року № 08/06,укладений між ОСОБА_3 та Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-Тер» про надання поворотної фінансової допомоги(займу) та договір від 03.03.2008 року № 04-ФД поворотної безпроцентної фінансової допомоги, укладений між тими ж сторонами.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що в період шлюбу з ОСОБА_3,остання,а також ОСОБА_4. та ОСОБА_5 на підставі договору фінансування будівництва житла за програмою «50х50» № 454/М-4 від 18.08.2006 року придбали квартиру АДРЕСА_1 за 165322,54 грн. у рівних частках.

За договором від 29.08.2006 року № 08/06,укладеним між ОСОБА_3 та Підприємством з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-Тер» про надання поворотної фінансової допомоги(займу), відповідач отримала 111000 грн. для фінансування будівництва житла за вказаною програмою строком повернення займу до 29.08.2009 року. Відповідно до додаткових угод №1 від 24.08.2009 року та №2 від 20.08.2012 року строк повернення займу було продовжено до 01.08.2013 року. В подальшому зобов»язання по погашенню займу були взяті на себе ОСОБА_6. та встановлено строк повернення займу 30.08.2013 року, який виконав зобов»язання 30.08.2013 року.

За договором купівлі-продажу №2292 від 11.03.2008 року ОСОБА_3 придбала автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер Прадо», 2008 року випуску,н.з. НОМЕР_1 вартістю 317608 грн..

Між ОСОБА_3 та Підприємством з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-Тер» було укладено договір від 03.03.2008 року №04-ФД про поворотну фінансову допомогу на суму 318000 грн. із строком повернення до 31.05.2013 року. Зобов»язання по поверненню займу були взяті на себе ОСОБА_6. згідно з додатковою угодою від 16.08.2013 року та ним виконані 20.08.2013 року.

Посилаючись на те, що вказані угоди були укладені під час шлюбу з ОСОБА_3 без його згоди та не тими датами, які в них зазначені, з метою уникнення поділу цього майна як спільного майна подружжя, та про які він дізнався лише під час розгляду справи про поділ цього майна як майна подружжя за його позовом і йому було відмовлено в його задоволенні рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.04.2014 року через наявність цих договорів, просив визнати з вказаних підстав їх недійсними.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги. Зазначає, що рішення грунтується на припущеннях, доводи позивача не були взяті до уваги, не вирішено клопотання про витребування виписок з рахунків Підприємства з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-Тер» про рух коштів за оспорюваними договорами та оригіналів договорів для проведення експертизи давності складання цих правочинів,що призвело до передчасного та однобічного розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб,що з»явилися в судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 6 листопада 1993 року по 1 листопада 2013 року.

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна, яке було придбано в період шлюбу з відповідачем, а саме: квартири АДРЕСА_1, вартістю 800 000 грн. та автомобіля «Тайота Ленд Крузер Правдо»,2008 року випуску вартістю 300 000 грн., в порядку поділу зазначеного майна просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за Ѕ частину зазначеного майна.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 4 квітня 2014 року,яке залишено без змін, в задоволенні позову відмовлено.

При цьому суд виходив з того,що квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності від 26 січня 2009 року належить на праві власності ОСОБА_4.,ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних частках і придбана за 165 322,54 грн. на підставі договору фінансування будівництва житла за програмою «50х50» № 454/М-4 від 18.08.2006 року, який укладений між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_4.,ОСОБА_3,яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5

Автомобіль ««Тайота Ленд Крузер Правдо»,2008 року випуску був придбаний ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу, укладеного з ТОВ «Автосаміт ЛТД» за 317 608 грн..

Вказаним рішенням суд встановив, що зазначене майно не було придбано за спільні кошти подружжя ОСОБА_2, оскільки за договором від 29.08.2006 року №08/06, укладеним між ОСОБА_3 та Підприємством з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-Тер» про надання поворотної фінансової допомоги(займу), відповідач отримала 111000 грн. для фінансування будівництва житла за вказаною програмою строком повернення займу до 29.08.2009 року. Відповідно до додаткових угод №1 від 24.08.2009 року та № 2 від 20.08.2012 року строк повернення займу було продовжено до 01.08.2013 року. В подальшому зобов»язання по погашенню займу були взяті на себе ОСОБА_6. та встановлено строк повернення займу 30.08.2013 року, який виконав зобов»язання 30.08.2013 року.

За договором купівлі-продажу № 2292 від 11.03.2008 року ОСОБА_3 придбала автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер Прадо»,2008 року випуску, н.з. НОМЕР_1 вартістю 317608 грн..

Між ОСОБА_3 та Підприємством з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-Тер» було укладено договір від 03.03.2008 року № 04-ФД про поворотну фінансову допомогу на суму 318000 грн. із строком повернення до 31.05.2013 року. Зобов»язання по поверненню займу були взяті на себе ОСОБА_6. згідно з додатковою угодою від 16.08.2013 року та ним виконані 20.08.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України,після набрання рішенням законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами,а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав,а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти та правовідносини.

Пред»явивши позов до відповідача про визнання вказаних договорів,укладених між нею та Підприємством з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-Тер» недійсними, позивач по суті оспорює факт придбання майна за кошти, які відповідач отримала в займ за вказаними договорами і повернув ці кошти Підприємству з іноземними інвестиціями за участю українського капіталу - Фірма «Вітал-Тер» ОСОБА_6. відповідно до додаткової угоди №3 від 01.08.2013 року до договору № 08/06 про надання поворотної фінансової допомоги від 29.08.2006 року та додаткової угоди №1 від 16.08.2013 року до договору № 04-ФД поворотної безпроцентної фінансової допомоги від 03.03.2008 року. Проте позов до ОСОБА_6 позивачем не пред»явлено.

Оскільки рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 4 квітня 2014 року, яке вступило в законну силу встановлено джерело придбання вищезазначеного майна та правовідносини, які виникли в зв»язку з цим, колегія суддів вважає, що суд правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання недійсними вищезазначених договорів.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про те, що суд при вирішенні справи про поділ майна подружжя не перевірив джерело придбання цього майна не заслуговують на увагу.

Колегія суддів не встановила порушень судом норм процесуального права, на які посилається позивач, як на безумовну підставу для скасування рішення.

Заявлені клопотання представником позивача були розглянуті судом у відповідності з вимогами норм процесуального права про що постановлена ухвала (а.с.97-99 ).

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог,які встановлені 1-3,5,6 ст.203 ЦК України.

Частиною 5 ст. 203 ЦК України передбачено,що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків,що обумовлені ним.

Позивач посилався, як на підставу визнання вказаних договорів недійсними, укладення їх не тими датами, які в них зазначені, а значно пізніше, з метою недопущення поділу майна подружжя, в зв»язку з чим вони не були спрямовані на реальне настання правових наслідків,що обумовлені ними, як це передбачено ст.203 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу, що ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не знайшли підтвердження належними та допустимими доказами доводи апеляційної скарги про те, що оспорені угоди не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, тобто позивачем не доведено придбання зазначеного майна за спільні кошти подружжя, а не за кошти, які отримала відповідач за вказаними договорами у борг та погашення цього боргу ОСОБА_6..

Видатковими касовими ордерами відповідно за № 087792 від 29.08.2006 року та за №086216 від 07.03.2008 року підтверджено факт отримання відповідачем 111000 грн. відповідно до договору поворотної фінансової допомоги №08/06 від 29.08.2006 року та факт отримання 318 000 грн. відповідно до договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №04-ФД від 03.03.2008 року.(а.с. 15,18),які були скеровані на придбання вказаних квартири та автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач приймав участь у придбанні нерухомого майна у 2006 та рухомого майна у 2008 році, продавши власну нерухомість, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 не заслуговують на увагу, оскільки дана обставина була предметом дослідження при розгляді справи про поділ майна подружжя.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -