Ухвала

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива» на рішення апеляційного суду Донецької області від 27 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива» (далі - ТОВ «Перспектива») про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, посилаючись на відсутність у договорі оренди визначених ст. 15 Закону України «Про оренду землі» усіх істотних умов, що порушує їх права як власників спірної земельної ділянки.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 27 грудня 2013 року зазначене рішення скасовано й позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,3500 га, розташованої на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, укладений 15 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Перспектива».

Зобов'язано ТОВ «Перспектива» повернути земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ТОВ «Перспектива» просить рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуваний договір не містить усіх істотних умов, визначених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», що є підставою для визнання його недійсним.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Однак, зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, 15 жовтня 2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Перспектива» було укладено договір оренди, належної ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки площею 5,3500 га, розташованої на території Криворізької сільської ради Добропільського району Донецької області, строком на 7 років.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, після її смерті спадщину у встановленому порядку прийняли діти ОСОБА_1, ОСОБА_2, у тому числі й спірну земельну ділянку у рівних частках.

Звертаючись до суду з даним позовом про недійсність договору оренди землі, позивачі посилались на відсутність певних істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року № 6-78цс13, яка відповідно до положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язкової для всіх судів України.

Проте у порушення ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України суд апеляційної інстанції при розгляді справи не визначив чи дійсно порушено права позивачів відсутністю у оскаржуваному договорі оренди умови щодо форми та порядку внесення орендної плати, відповідальності за її несплату, наявності обмеження/обтяження на орендовану земельну ділянку, розроблення проекту відведення, визначення сторони яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкту оренди чи його частини, визначення строку дії договору без врахування періоду ротації основної сівозміни, а також судом не з'ясовано у чому саме в даному випадку полягає порушення законних прав позивача у справі.

Усупереч вимогам закону, висновки апеляційного суду ґрунтуються на припущеннях.

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, що за правилами ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

На виконання вимог Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції судам, зокрема визначено територіальну підсудність справ, підсудних апеляційному суду Донецької області, - апеляційному суду Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Перспектива» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 27 грудня 2013 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до апеляційного суду Запорізької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко