АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7961/15 Справа № 202/9909/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бєсєда Г. В. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів -Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року по справі за заявою про забезпечення позову,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року відмовлено у забезпеченні позову ОСОБА_1 на ? квартири АДРЕСА_1, на ? квартири АДРЕСА_2, на заборону та відчуження автомобіля марки/моделі Toyota Corolla 2007 р.в., державний номерний знак НОМЕР_1, автомобіля марки/моделі Chevrolet Aveo, 2006 р.в., державний номерний знак НОМЕР_2.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування вказаної ухвали, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_1. суд першої інстанції виходив із того, що зазначене майно не є предметом позову, крім цього не доведено належними та допустимими доказами, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь позивача та не доведено,що відповідач в подальшому буде ухилятись від виконання такого рішення суду .

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення суду може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог і повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до цього може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ст.152 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду не відповідає вимогам ЦПК України, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню.

У відповідності до роз'яснень, даних у п.4 постанови Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1. звернувся до суду із позовом в якому зокрема просив усунути від права на спадкування, визнати право власності в порядку спадкування, визнати свідоцтва про право на спадщину недійсним, повернення грошових коштів отриманих без належної правової підстави, визнання договору купівлі - продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, які позивач вважає незаконним, крім того позивач зазначив, що сума грошових коштів, які є предметом розгляду вказаної справи складає 1649878 грн. 77 коп., якими на його думку незаконно заволоділа відповідачка, а тому й просив забезпечити його позов шляхом заборони відчуження майна відповідачки, яке є її власністю та перебуває у спільній власності зі свої чоловіком, а не арешту, як зазначає суд першої інстанції.

Відмовляючи в забезпеченні позову суд першої інстанції не навів обґрунтованих доводів, щодо відмови в забезпеченні позову та не навів правових обгрунтувань свого висновку, а також не первірив вимоги позивача щодо такого забезпечення позову, який просить застосувати останній.

З урахуванням наведеного колегія суддів, відповідно до п.3 ст.312 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвала суду скасуванню з передачею питання про забезпечення позову до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: