АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5294/15 Головуючий 1 інстанції Марченко О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: Гуцал Л.В., Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Кредитної спілки Слобода-Кредит, ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Слобода Кредит», арбітражного керуючого - ліквідатора ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за час затримки розрахунку при звільнені, відшкодування моральної шкоди, зобовязання вчинити певні дії та зустрічним позовом Кредитної спілки « Слобода - Кредит» до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення спостережної ради,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість по заробітній платі в сумі 51136 гривень, компенсацію за щорічні невикористані відпустки в сумі 4370 грн. 31 коп., вихідну допомогу в розмірі 3 654 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 49067 грн., 3% річних від простроченого боргу у сумі 3124 грн. 80 коп., інфляційні витрати у сумі 34893 грн.70 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 140 грн., витрати за копіювальні послуги в сумі 61 грн., також просив зобовязати ліквідатора звільнити його з посади голови правління по фактичний день звільнення, зробити запис в трудовій книжці про звільнення по фактичний день звільнення, провести повний розрахунок, встановити конкретні строки звільнення та розрахунку та сплатити Єдиний соціальний внесок за утвореною заборгованістю по заробітній платі.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що наказом від 25 грудня 2010 року його було призначено на посаду голови правління КС «Слобода-Кредит». Постановою Господарського суду Харківської області в рамках процедури банкрутства його було відсторонено від виконання обов'язків голови правління, але звільнено не було, а тому вважає, що йому необхідно сплатити заробітну плату за увесь час її невиплати. Крім того, посилався на те, що на даний час його не звільнено з посади та не зроблена про це запис в трудовій книжці.

Кредитна спілка «Слобода-Кредит», не погоджуючись з вимогами позивача, заявила зустрічний позов, в якому просила визнати недійсним рішення спостережної ради Кредитної спілки «Слобода-Кредит» від 24.12.2010 року (протокол № 9 від 24.12.2010 року засідання спостережної ради) та наказу від 25 грудня 2010 року щодо призначення на посаду голови правління КС «Слобода-Кредит» ОСОБА_2, в задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі.

Арбітражний керуючий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що у нього не має ніяких документів стосовно виплати, або не виплати заробітної плати ОСОБА_2

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 27 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

З КС Слобода Кредит на користь ОСОБА_2 стягнута заборгованість із заробітної плати в сумі 868 грн.57 коп. та компенсацію за невикористану відпустку у сумі 639 грн.94 коп. та судовий збір у сумі 140 грн.

Арбітражний керуючий ліквідатор ОСОБА_3 зобовязаний звільнити ОСОБА_2 з посади голови правління та зробити запис в трудовій книжці про звільнення.

В інший частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В задоволенні позовних вимог КС Слобода Кредит відмовлено.

В апеляційній скарзі КС Слобода Кредит просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити повністю, а зустрічні позовні вимоги КС Слобода Кредит задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду і ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка, правильно встановлений характер правовідносин між сторонами та закон їх регулюючий, і на підставі дослідженого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.10,11,60,212,214,215 ЦПК України.

Судом встановлено, що 24 грудня 2010 року згідно протоколу № 9 спостережної ради КС «Слобода-Кредит» ОСОБА_2 було призначено на посаду голови правління спілки. Відомості про те, що ОСОБА_2 є керівником КС «Слобода-Кредит» були внесені в Єдиний Державний реєстр підприємств та організацій України. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.07.2011 року та наказом виконуючого обов'язки КС «Слобода-Кредит» - ОСОБА_6, ОСОБА_2 було відсторонено від виконання обов'язків керівника спілки, а на підставі постанови того ж суду від 28.09.2011 року спілка визнана банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура.

КС «Слобода-Кредит» звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним протоколу спостережної ради про призначення ОСОБА_2 керівником спілки посилались на те, що останній не відповідає вимогам, які встановлені для голови правління КС «Слобода-Кредит», визначеними актами законодавства та Статутом спілки.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що норми КЗпП України не містять таких підстав, за яких можна було б визнати недійсним протокол та наказ про призначення особи на посаду, тому суд не може визнати недійсним протокол спостережної ради та протокол про призначення ОСОБА_2 на посаду спілки, з підстав його невідповідності зайнятій посаді,

Так, обставини на які посилалася спілка у позові, як на підставу для визнання недійсним протоколу спостережної ради про призначення ОСОБА_2 на посаду голови правління КС «Слобода-Кредит» та визнання недійсним наказу № 27 від 25 грудня 2010 року є підставою для припинення трудового договору за ст. 7 КЗпП України, однак такий позов до суду позивачем не пред'явлено у відповідності із ч. 1 ст. 11 ЦПК України.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтованно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення спостережної ради.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновки суду.

В уточненій позовні заяві ОСОБА_1 просив стягнути заробітну плату, починаючи з липня 2011 року по березень 2015 року; вихідну допомогу у звязку зі звільненням; компенсацію за невикористані щорічні відпустки; моральну шкоду; інфляційні витрати та 3% річних від простроченого боргу.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 був допущений до роботи з 24 грудня 2010 року, а відсторонений від виконання покладених на нього обов'язків 27 липня 2011 року.

Оскільки позивача було відсторонено від роботи у передбаченому законодавством порядку, а збереження за ним заробітної плати в такому випадку чинним законодавством не передбачено, він не міг виконувати роботу і не виконував її, то відсутні підстави для проведення йому виплат у зв'язку із відстороненням.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь позивача з відповідача коштів на оплату заробітної плати за час його відсторонення від виконання покладених на нього обов'язків.

Враховуючи, що підприємством позивачу не була виплачена заробітна плата за липень 2011 року, суд стягнув на користь позивача розмір заробітної плати за 19 робочих днів липня 2011 року у сумі 868,57 грн.

Крім того, судом стягнута грошова компенсація за невикористану відпустку за 2011 рік у сумі 639,94 грн.

Розрахунок сум, які підлягають стягненню наведені у рішенні суду і не спростовуються сторонами.

28.09.2011 року постановою Господарського суду Харківської області Кредитну спілку «Слобода - Кредит» було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора. Згідно ч.4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів).

Згідно ч. б ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди, на невикористані та своєчасно не повернуті кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Відповідно до п. 3.8, 3.9 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року N 5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713 до виплат, що не належать до фонду оплати праці відносяться: суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору та суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, суд дійшов до правильного висновку стосовно того, що інфляційні витрати, 3 % річних та суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору є санкцією в розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з усіма наслідками, що витікають з правового статусу цієї суми, і застосовуються до цієї санкції протягом процедур банкротства. Відтак застосування до боржника таких санкцій під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів є неможливим.

За таких обставин, відмова суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог про стягнення вихідної допомоги у звязку зі звільненням; інфляційних витрат та 3% річних від простроченого боргу є обгрунтованою.

Також правильною є відмова суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Матеріали справи містять звернення членів комітету кредиторів КС Слобода-Кредит до ХГУ ГУМВД України в Харківській області з приводу діяльності керівника КС Слобода Кредит ОСОБА_1 ( т.3 а.с.68), а також відповіді Управління з питань банкрутства ( т.3 а.с.69).

З огляду на наведене, а також відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди, судова колегія вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди позивачу по справі керівнику КС Слобода Кредит ОСОБА_1

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду.

Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308,314,319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Кредитної спілки Слобода-Кредит, ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: