У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 3 липня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту окремого проживання у зв'язку з припиненням шлюбних відносин, визнання майна особистою приватною власністю,

в с т а н о в и л а:

31 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2014 року первісний позов задоволено частково, визнано об'єктами спільної часткової власності подружжя гараж та автомобіль; визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину гаражу та автомобіля; зустрічний позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлову будівлю та земельну ділянку, на якій вона розташована, Ѕ частину гаражу та автомобіля. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 3 липня 2015 року рішення міськрайонного суду скасовано в частині визнання права власності на Ѕ частину нежитлової будівлі, поділу його в натурі та в частині встановлення факту окремого проживання та визнання майна особистою приватною власністю, постановлено виділити ОСОБА_5 29/100 частин нежитлової будівлі в натурі та 29/100 частин земельної ділянки, виділити ОСОБА_4 71/100 частини нежитлової будівлі в натурі, стягнуто з ОСОБА_5 компенсацію вартості земельної ділянки, в задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ОСОБА_4 просить скасувати рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 3 липня 2015 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня

2015 року та залишити в силі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20 серпня 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статті 62 Сімейного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 15 лютого 2012 року, 3 липня та 11 вересня 2013 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанцій, виходив з того, що нежитлове приміщення є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки внаслідок перебудови, здійсненої за час шлюбу, значно зросла його вартість.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 15 лютого 2012 року суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалені у справі судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив з того, що судами не з'ясовано чи відбулося збільшення вартості майна після його ремонту та істотність цього збільшення;

- від 3 липня 2013 року суд касаційної інстанції, керувався тим, що за відсутності істотного збільшення вартості будинку, відсутні і підстави для визнання такого майна спільною сумісною власністю;

- від 11 вересня 2013 року суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалені у справі судові рішення та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив з того, що судами ототожнено розмір збільшення вартості спірного будинку внаслідок спільних трудових чи грошових затрат подружжя або затрат позивача, з вартістю будинку, яка збільшилася внаслідок його здорожчення, що не є збільшенням вартості майна одного з подружжя внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на Ѕ частину майна, поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту окремого проживання у зв'язку з припиненням шлюбних відносин, визнання майна особистою приватною власністю за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 3 липня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема