Номер провадження: 22-ц/785/7711/15
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.,

суддів Комаровської Н.В., Калараша А.А.,

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03.08.2015 року,-

встановила:

11.03.2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 07.05.2007 року на її користь стягнуто аліменти з відповідача на утримання їх сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини усіх видів його заробітку.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої зобов'язанння по утриманню сина, має мінливий заробіток, приховував місце своєї роботи в якості моряка, звернулася до Біляївського районного суду Одеської області про зміну розміру аліментів та стягнення їх у твердій грошовій сумі. Рішенням цього ж суду від 14.12.2010 року в задоволенні її вимог відмовлено з підстав необґрунтованості позову.

Нею проведено ряд заходів щодо підтвердження трудових відносин ОСОБА_3 з іноземними судовласниками та отримання ним цілком пристойних грошей.

Просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, в твердій грошовій сумі - у розмірі 6 000 грн., щомісячно, а також додаткові витрати на дитину у розмірі 4 000 грн., щомісячно у зв'язку з тим, що син хворіє та потребує додаткових витрат на лікування, які відповідач також не надає.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03.08.2015 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 11 березня 2015 року та до повноліття ОСОБА_4, тобто до 20 серпня 2018 року, а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати в розмірі половини вартості санаторно-курортного лікування ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проведеного два рази на рік, кожний раз після проведення санаторно-курортного лікування.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить про скасування рішення суду з постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На цей час сторони розірвали шлюб, мешкають окремо один від одного тривалий час, дитина мешкає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. На утримання дитини відповідач допомоги не надає, чим ставіть її у важке матеріальне становище.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач періодично виконує контракти з іноземними фірмами, отримує значні грошові кошти, про що свідчать копії контрактів, фотокопії паспорту моряка та закордонного паспорту відповідача.

Така думка суду першої інстанції заслуговує на увагу та підтверджується зібраними по справі доказами.

Також вірно суд не взяв до уваги пояснення відповідача про відвідування друзів за кордоном, оскільки вказані пояснення нічим об»єктивно не підтверджуються, та протирічать дослідженим доказам.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Як передбачено ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вірно судом першої інстанції вирішено, зважаючи на нерегулярний дохід, призначити аліменти в твердий грошовій сумі.

При цьому, сума, стягнута судом першої інстанції у якості аліментів, у розмірі 2 000 грн., на думку колегії суддів,з урахуванням ст. 182 СК України, є справедливою та розумною.

Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Скаржникне надала жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які вона посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 03.08.2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

А.А.Калараш