АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/4112/15-ц 22-ц/774/1990/К/15
Справа № 212/4112/ 15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1990/К/15 Чайкін І.Б.
Категорія № 55 (ІІІ ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Грищенко Н.М.,

суддів -Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Масловій К.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2,

його представника- ОСОБА_3,

представника відповідача Комунального підприємства "Криворізька муніципальна гвардія" - Герасименко Олени Валентинівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_2, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Криворізька муніципальна гвардія" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі, моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 05 січня 2012 року він працював у Комунальному підприємстві "Муніципальна гвардія" на посаді старшого охоронника. Згідно наказу №183-к від 17 червня 2013 року звільнений за власним бажанням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2015 року стягнуто з відповідача на його користь 53305, 60 грн. середнього заробітку, однак виконано рішення лише 20 травня 2015 року. Крім того, зазначає, що у період з 01 квітня 2012 року по 30 вересня 2012 року він працював понад встановлену законодавством норму робочого часу, проте відповідач відмовився сплатити кошти за надурочний час.

У зв'язку із чим, позивач просив суд визнати дії Комунального підприємства «Криворізька муніципальна гвардія» по несплаті на його користь частини заробітної плати за відпрацьовані ним понад встановлену законодавством норму робочого часу ( надурочні роботи) у період з 01 квітня 2012 року по 20 травня 2015 року протиправними; стягнути з відповідача Комунального підприємства «Криворізька муніципальна гвардія» на його користь грошову суму у розмірі 10 710 грн. 32 коп. у рахунок середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за період з 16 січня 2015 року по 20 травня 2015 року, а також просить стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 8000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року позов задоволено частково.Стягнуто з КП «Криворізька муніципальна гвардія» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 5000 грн. та моральної шкоди у сумі 500 грн. Стягнуто з КП «Криворізька муніципальна гвардія» на користь держави судовий збір - 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства, просить рішення суду змінити та збільшити розмір стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 5000 грн. до 10710,10 грн. та збільшити стягнутий розмір моральної шкоди з 500 грн. до 8000грн.

На його думку суд безпідставно зменшив розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, та застосував співмірність невиплаченої заборгованості із середнім заробітком.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, та сторонами не оспорюється, що ОСОБА_2 працював в КП «Криворізька муніципальна гвардія» з 05 січня 2012 року на посаді старшого охоронця, згідно з наказом по підприємству за № 183-к від 17.06.2013 року, 18 червня 2013 року був звільнений за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпЗ України.

На день його звільнення з роботи КП «Криворізька муніципальна гвардія» не сплатило йому частину заробітної плати за відпрацьовані ним понад встановлену законодавством норму робочого часу ( надурочні роботи) у період з 01.04.2012 року по 30.09.2012 року, безпідставно вважаючи відсутність вказаних надурочних робіт.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05.02.2015 року, залишеним без змін Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року, в повному обсязі задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 та з Комунального підприємства «Криворізька муніципальна гвардія» була стягнена грошова сума у розмірі 53 305 грн. 60 коп., в тому числі 1947 грн. 68 коп., як заборгованість по оплаті за роботу у надурочний час у 2012 році; 51357 грн. 92 коп. у рахунок середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за період з 19 червня 2013 року до 15 січня 2015 року.( а.с.6-11).

Стягнена сума виплачена ОСОБА_2 20.05.2015 року. ( а.с.)

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Муніципальна гвардія» в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та стягнення моральної шкоди.

Однак, колегія суддів не погоджується із висновком суду про наявність підстав для зменшення розміру відшкодування середнього заробітку.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача ;або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Як видно з рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05.02.2015 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.04.2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені у повному обсязі стягнуто 1947 грн. 68 коп. - заборгованості по оплаті за роботу у надурочний час у 2012 році та 51357 грн. 92 коп. в рахунок середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за період з 19 червня 2013 року до 15 січня 2015 року.( а.с.6-11).

Зменшуючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню в сумі 10 710 грн. 32 коп. у рахунок середнього заробітку за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за період з 16 січня 2015 року по день фактичного розрахунку - 20 травня 2015 року, що складає 83 роб.дні , з урахуванням розміру середнього заробітку - 129,04 грн. ( що в порядку ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню), суд першої інстанції, не врахував, що рішенням суду стягнуто невиплачена заробітна плата у повному обсязі, а тому дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку після звільнення.

Правова позиція про можливість зменшення судом середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні лише у разі наявності спору між сторонами про розмір належних до виплати сум при звільненні працівника викладена в Постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2011року , від 03 липня 2013 року і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про можливість зменшення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв'язку з істотністю суми заборгованості порівняно із середнім заробітком позивача та часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, тому підлягає зміні відповідно до п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України та збільшенню стягнутого середнього заробітку з КП «Криворізька муніципальна гвардія» на користь ОСОБА_2 за час затримки розрахунку при звільненні з 5000 грн. до 10710 грн. 32 коп. за період з 16 січня 2015 року по день фактичного розрахунку по 20 травня 2015 року.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної карги представника позивача в частині визначеного розміру морально шкоди, такими, що не заслуговують на увагу.

Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом були враховані зазначені роз'яснення, ч. 3 ст. 23 ЦК України та визначено розмір моральної шкоди в сумі 500 грн. з урахуванням засад розумності, виваженості і справедливості.

Судом враховано характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у зв'язку із необхідністю здійснювати захист своїх прав в судовому порядку, колегія суддів погоджується із визначеним судом розміром.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє за довіреністю в інтересах позивача ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 06 серпня 2015 року змінити в частині стягнуто з КП «Криворізька муніципальна гвардія» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні збільшивши його розмір з 5000 грн. до 10710 ( десяти тисяч сімсот десять гривень) 32 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: