Справа № 307/2805/15-ц
Провадження № 2/307/1638/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Обласний Фонд інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що у відповідності до кредитного договору №4309 «К» від 29 травня 2013 року, укладеного між Обласним Фондом інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості і ОСОБА_1 позивач надав відповідачці ОСОБА_1 кредит у сумі 15000 гривень терміном на пять років зі сплатою 3% річних за користування кредитними коштами на проведення інженерних мереж житлового будинку.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором до початку кредитування була надана порука від 05.06.2015 року, де поручителем виступила ОСОБА_2.

Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав, а в порушення п.п. 4.1 , 6.5, 7.3 умов кредитного договору відповідачка свої зобовязання не виконала і часткове погашення кредиту та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів не здійснює, і її заборгованість станом на 25.08.2015 року становить 15539 гривень , в тому числі 12950 гривень заборгованість по кредитним коштам..

Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 15539 гривень , в тому числі 12950 гривень заборгованість по кредитним коштам.

Представник позивача в судове засідання не зявився , так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності , позовні вимоги підтримав , а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнала частково посилаючись на те, що кредитний договір вона дійсно укладала, кошти отримувала, однак після цього половину грошей передала ОСОБА_2, яка і повинна була повертати позику. Письмових доказів щодо передачі коштів ОСОБА_2 немає. Зобовязується по можливості повернути борг.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що у відповідності до кредитного договору №4309 «К» від 29 травня 2013 року, укладеного між Обласним Фондом інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості і ОСОБА_1 позивач надав відповідачці ОСОБА_1 кредит у сумі 15000 гривень терміном на пять років зі сплатою 3% річних за користування кредитними коштами на проведення інженерних мереж житлового будинку( а.с.5 6).

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором до початку кредитування була надана порука від 05.06. 2015 року, де поручителем виступила ОСОБА_2(а.с.8).

Свої зобовязання за кредитним договором позивач виконав( а.с.11), а в порушення п.п. 4.1, 6.5, 7.3 умов кредитного договору відповідачка свої зобовязання не виконала і часткове погашення кредиту та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів не здійснює, і її заборгованість станом на 25.08.2015 року становить 15539 гривень , в тому числі 12950 гривень заборгованість по кредитним коштам( а.с.7, 9,10).

Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно до ст. 554 ч.1 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання , забезпеченого порукою , боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники , якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя.

Разом з цим відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється , якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З укладеного між сторонами договору поруки вбачається , що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється( а.с.8).

В кредитній угоді №4309 «К» від 29 травня 2013 року, укладеній між Обласним Фондом інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості і ОСОБА_1 встановлений строк виконання основного зобовязання пять років( а.с.5).

В матеріалах справи відсутні жодні докази щодо того , що протягом шестимісячного строку, починаючи з вищевказаної дати, позивачем предявлялася вимога до ОСОБА_2 як поручителя ОСОБА_3.

Таким чином, оскільки в договорі поруки від 29 травня 2015 року не встановлено строку після якого порука припиняється, а позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявив вимоги до поручителя , то даний договір поруки в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України слід визнати таким, що припинив свою дію.

Враховуючи наведене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог до відповідачки ОСОБА_2 як поручителя слід відмовити у звязку з припиненням на момент предявлення позову вказаної поруки.

Що стосується заявлених вимог до відповідачки ОСОБА_1 як основного позивальника, то суд вважає, що вимоги позивача підставні і в судовому засіданні доведені , а тому позов до неї слід задовольнити.

При цьому доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що після отримання половину коштів на підставі усної угоди вона передала іншій особі для подальшої сплати, суд вважає необґрунтованими і такими, що належними і допустимими доказами не стверджені.

Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідачку ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 3 , 10 , 11 , 58-60 , 169 , 209 , 213-215 ЦПК України , ст.ст. 526 , 527 , 530, 554 , 1050 , 1054 ЦК України , суд ,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості 15539 ( пятнадцять тисяч пятсот тридцять девять) гривень заборгованості за договором та 243 гривень 60 копійок сплаченого судового збору.

В задоволенні позову Обласного Фонду інвестування обєктів соціальної сфери та промисловості до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення , а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М.М.Розман