У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Одеської області від 30 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що внаслідок шахрайських дій ОСОБА_5 вона та її сім'я були позбавлені житла - 56/1000 частин дачних будівель, що розташовані у дачно-будівельному кооперативі ім. 1-го Травня (далі - ДБК ім. 1-го Травня) за адресою: АДРЕСА_1, які належали їй на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2005 року.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 7 грудня 2012 року відповідач визнаний винним у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1010/ed_2015_04_07/pravo1/T012341.html?pravo=1>, та засуджений до позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Її цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в розмірі 138 510 грн та 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, задоволено частково, стягнуто з відповідача на її корить майнову шкоду в розмірі 79 125 грн та 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, у решті позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2013 року вирок суду в частині задоволення цивільного позову частково змінений: стягнуто на відшкодування майнової шкоди 119 580 грн, позовні вимоги в частині стягнення 18 930 грн передані на розгляд в порядку цивільного провадження. У решті - вирок суду залишений без змін.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 на підставі ст. ст. 1166 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844269/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1167 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844270/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь майнову шкоду в розмірі 18 930 грн та 700 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 11 379 грн 71 коп. на відшкодування майнової шкоди та 300 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_6, просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивачка не довела належними та допустимими доказами завдану їй майнову шкоду у визначеному нею розмірі, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Посилання в касаційній скарзі на те, що докази завданої їй шкоди у спірній сумі наявні та досліджувались у кримінальній справі безпідставні, оскільки саме через недоведеність цих вимог у кримінальному провадженні ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23 квітня 2013 року в цій частині вирок суду було скасовано з передачею позовних вимог для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Правильним є висновок апеляційного суду щодо відмови у вимогах про відшкодування моральної шкоди, яка вже була стягнута на користь позивача вироком суду. За одне і те саме правопорушення моральна шкода відшкодовується одноразово (ч. 5 ст. 23 ЦК України).

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 30 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта