Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 43 Доповідач Коломієць О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

при секретарі

судового засідання: Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну ідеальних часток в будинку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 02 березня 2015 року ,-

встановила:

Позивач ОСОБА_2 у грудні 2013 року звернулась до суду з даним позовом в якому просила змінити розмір ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 та визначити ідеальні частки за сторонами в наступних розмірах : частка ОСОБА_2 - 78/100 ідеальних частин будинку, частка ОСОБА_3 - 22/100 ідеальних частин будинку.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 02 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставина справи, судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.08.1983 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Житомирської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила 26/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці розміром 600 кв.м. Зі змісту договору купівлі-продажу вбачається, що вищевказаний жилий будинок шлакобетонний, жилою площею 21,8 кв.м. і до нього приналежні два сараї та огорожа (а.с.11-12).

Із виписки з протоколу №6 засідання архітектурно-будівельної комісії від 12.05.1975 року вбачається, що ОСОБА_4 було дозволено провести добудову до будинку по АДРЕСА_1 двох кімнат і веранди (а.с.13).

Згідно довідки, яка видана КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 01.03.1985 року, за позивачем ОСОБА_2 зареєстровано 26/100 ідеальних частин спірного будинку. При цьому, остання користувалася приміщеннями : коридором площею 4,8 кв.м, кухнею площею 9,4 кв.м, кімнатою площею 24,3 кв.м, кімнатою площею 10,4 кв.м та самовільно добудованою верандою I площею 3,2 кв.м. (а.с.15).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.06.1995 року, ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 придбав 74/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_1. В договорі зазначено, що жилий будинок шлакобетонний, жилою площею 47,1 кв.м., до нього належать : два сараї літ. «В» та «Г», вбиральні літ. «Б», «У» та огородження № 1 (а.с.107-108).

Згідно довідки-характеристики, яка видана 23.05.1995 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради ОСОБА_4 для подачі до нотаріальної контори з метою відчуження частини будинку, останньому належало 74/100 ідеальних часток будинку, а ОСОБА_2 - 26/100 ідеальних часток (а.с.96).

Відповідно до довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 05.11.2010 року, за ОСОБА_2 зареєстровано 26/100 ідеальних частин будинку та остання має у користуванні : коридор площею 3,2 кв.м, кімнату площею 14,4 кв.м., санвузол площею 4,4 кв.м (які самовільно побудовані), кухню площею 9,4 кв.м., коридор площею 4,8 кв.м., кімнату площею 24,3 кв.м., кімнату площею 10,4 кв.м., гараж літ. «Г» (самовільно переобладнаний з сараю), а також вбиральню літ.«у» (а.с.49).

Звертаючись з позовом до суду, позивач ОСОБА_2 вважала, що фактично станом на 30.06.1995 року відповідач ОСОБА_6 придбав 22/100 ід.ч. будинку, а не 74/100 ід.ч., оскільки частка позивача внаслідок проведених зі згоди іншого співвласника ОСОБА_4 у 1985-1989 роках прибудов зросла до 78/100 ід.частин. У зв'язку з чим, просила змінити розмір ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1, відповідно до довідки-розрахунку на встановлення нових розмірів ідеальних часток від 25.11.2013 р. (а.с.4-5).

Відповідно до положень ст. 119 ЦК УРСР 1963 року (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згоди решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній частковій власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

Аналогічне положення міститься також в роз'ясненнях Верховного Суду України, даних в п. 12 Постанови Пленуму від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» (зі змінами) згідно якого, при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на житловий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої ради і за згодою решти учасників спільної власності.

Як було встановлено під час розгляду справи, позивачці ОСОБА_2 16.08.1983 року було відчужено 26/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_1 жилою площею 21,8 кв.м. Дозвіл на проведення добудови двох кімнат і веранди до своєї частини будинку було надано іншому співвласнику ОСОБА_4, який 30.06.1995 року відчужив відповідачу ОСОБА_3 74/100 ідеальних часток будинку, жила площа якого становила вже 47,1 кв.м.

Матеріали справи не містять доказів які б підтверджували, що прибудови у 1985-1989 рр. були проведені саме позивачем ОСОБА_2, з дозволу виконкому місцевої ради і за згодою на той час іншого співвласника будинку ОСОБА_4

Письмової угоди про порядок користування приміщення у будинку та господарськими спорудами між його співвласниками не укладалося і поділ будинку в натурі між співвласниками також не проводився, що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зміни розміру ідеальних часток, оскільки договір купівлі-продажу від 30.06.1995 року про відчуження відповідачеві ОСОБА_3 74/100 ідеальних часток у спірному будинку є чинним, доказів наявності згоди іншого співвласника на здійснення позивачем з дозволу виконкому місцевої ради прибудов у 1985-1989рр. надано не було, а тому обґрунтовано відмовив задоволені позову, навівши відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги в частині придбання ОСОБА_3 30.06.1995 року лише 12,4 кв.м. житлової площі, що підтверджується довідкою-характеристикою, яка видана 23.05.1995 року КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради є безпідставними виходячи з наступного.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 30.06.1995 року вбачається, що ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_3 придбав саме 74/100 частин жилого будинку по АДРЕСА_1, без зазначення конкретних житлових та підсобних приміщень, які йому відчужуються. Вказаний договір купівлі-продажу є чинним і ніким не оспорений. Крім того, про укладення даного договору позивачу було відомо, яка не заперечувала в судовому засіданні, що у нотаріуса підписала згоду на відчуження ОСОБА_3 частини будинку.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Статтею 308 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий : Судді :