Номер провадження: 22-ц/785/7484/15
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Бойко Анни Володимирівни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2015 року,

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, та просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на свою користь суму банківського вкладу у доларах США згідно договору № 9614 від 05 лютого 2015 року у сумі 10458,55 доларів США; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1500 грн. Зазначив, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу у доларах США на суму 10458,55 дол. США строком дії до 07.03.2015 року. Позивач звернувся до банку із вимогою дострокового припинення дії договору та виплати йому суму вкладу, у чому йому було відмовлено. Наведена вище обставина стала підставою для звернення до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав. Крім того, позивач вказує, що в результаті вищевказаних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у його фізичних і душевних стражданнях, яку він оцінює в 1500 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що на даний момент в банку запроваджено тимчасову адміністрацію строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року, тобто банк у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Станом на 11.06.2015 року банк розпочав виплату грошових коштів вкладників. На теперішній час частина грошових коштів позивачу була виплачена, тобто відповідач жодним чином не порушив умови договору вкладу, тому вважає, що позовні вимоги є безпідставними.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси 28 липня 2015 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 189 564, 84 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку представник ПАТ «Дельта Банк» - Бойко А.В.

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення в частині стягнення грошової суми в розмірі 189 564, 84 грн. та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні цих вимог позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Таким чином при вирішенні справи суд повинен був визначити зміст позовних вимог, предмет позову та його підставу з метою з'ясування наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, виявлення заінтересованих осіб у справі, правильного застосування матеріальної форми права до цих правовідносин та застосування необхідного способу захисту порушеного права, а також для визначення й дослідження кола питань і заходів, необхідних для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вказаним нормам закону судове рішення не відповідає.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що сума в розмірі 189 564,84 грн, яка проводиться Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачем отримана не була.

Проте погодитись з такими висновками районного суду колегія суддів не може, оскільки суд внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права дійшов цього висновку без всебічного, повного й обґрунтованого з'ясування дійсних обставин справи, а надані докази по справі оцінені судом першої інстанції односторонньо.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 05.02.2015 року між сторонами було укладено договір № 9614 банківського вкладу (депозиту) у доларах США на строк з 05.02.2015 року по 07.03.2015 року включно на суму вкладу 10458,55 дол. США.

Відповідно до п. 1.11 договору сторони домовилися, якщо вкладник за цим договором не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня відповідного відділення банку останнього дня строку, встановленого у п. 1.3 цього договору, дія цього договору вважається продовженою за згодою вкладника на той же самий строк на тих же самих умовах (окрім розміру процентної ставки).

У разі, якщо вкладник не витребує суму вкладу в день закінчення строку, автоматично встановленого при продовженні дії цього договору, дія цього договору кожен наступний раз вважається продовженою за згодою вкладника на той же самий строк на тих же умовах (окрім розміру процентної ставки), проте загальний строк, на який може бути продовжено строк залучення вкладу, за цим договором не може складати більше 2 (двох) періодів продовження строку дії цього договору.

Згідно із п. 1.13 договору у разі, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього договору або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строку, зазначеного в п. 1.3. цього договору або продовженого відповідно до умов, викладених у п. 1.11 цього договору, дія цього договору вважається припиненою достроково, а банк виплачує вкладнику весь вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на рахунку, за ставкою 0,01 % річних. При цьому, вкладник зобов'язаний письмово повідомити банк про вимогу повернення вкладу або його частини не менш, ніж за 3 банківські дні до очікуваної дати повернення.

Таким чином, за умовами тарифного плану депозит «Лояльний on-line» з яким позивач був ознайомлений, а також, відповідно до умов самого договору, дія його пролонгувалася автоматично, оскільки вкладник (до 04.03.2015 року) не звертався із заявами про припинення дії договору.

Також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк»», згідно з яким з 03.03.2015 року в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Тимчасову адміністрацію в банку було запроваджено строком на три місяця з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року, рішенням Фонду від 08.04.2015 року № 71 внесено зміни до рішення № 51 від 02.03.2015 року та запроваджено тимчасову адміністрацію строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 03.08.2015 року № 147 строки здійснення тимчасової адміністрації у AT «Дельта Банк» продовжено до 02.10.2015 року включно.

Отже, починаючи з 03.03.2015 pоку банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Тобто для правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації у банку, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 4 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Установлено, що позивач звернувся до банку з вимогою про дострокове повернення коштів 04.03.2015 року, тобто під час дії тимчасової адміністрації.

Дострокове розірвання договорів під час дії тимчасової адміністрації забороняється, повернення коштів в такому випадку здійснюється виключно на підставі положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, станом на 11.06.2015 року AT «Дельта Банк» розпочав виплату грошових коштів вкладникам відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вклади фізичних осіб».

У зв'язку з чим, суму вкладу з нарахованими процентами банк перерахував для видачі вкладнику згідно вимог зазначеного Закону.

Позивача було включено до реєстру вкладників, яким виплати проводяться в першу чергу. Виплати проводяться через банк-агент, в даному випадку, через AT «Приватбанк».

Таким чином, на теперішній час позивач має змогу отримати належні йому грошові кошти у межах 200 000,00 грн. шляхом отримання виплати, що проводиться ФГВФО.

17.06.2015 року позивач отримав частину коштів (за іншими договорами), кошти за договором № 9614 у сумі 189 564,84 грн. позивачем були отримані 28.07.2015 року, що підтверджено витягом з списку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. (а.с.86)

Крім того, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задовольняються банком в порядку черговості задоволення вимог до банку в результаті ліквідації та реалізації майна банку (ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Тобто, кошти, що не увійшли до суми, гарантованої Фондом, вкладник-кредитор банку матиме можливість отримати в порядку проведення ліквідаційної процедури.

Таким чином, відповідач жодним чином не порушив умови договору вкладу.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже, позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов, є кредитором банку, щодо нього застосовуються правовідносини приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі положення приписів статті 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, в порушенні вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на вказані положення закону уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не визначився із характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає до застосування та не дав їм належної оцінки.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхневого вирішення спору.

Одночасно, висновки районного суду, щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 1500 грн. є обґрунтованими, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не зазначено, з чого позивач виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення спору в частині задоволення позову щодо стягнення з ПАТ «Дельта Банк» грошової суми в розмірі 189 564,84 грн., рішення районного суду в цій частині на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні цих вимог позову.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Бойко Анни Володимирівнизадовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2015 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 грошової суми в розмірі 189 564,84 грн. скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні цих вимог позову.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева