АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/829/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Пастощука М.М., Костенка А.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю: позивача та його представника - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_5, про стягнення майнової та моральної шкоди з апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди.

На обґрунтування позову зазначив, що 4 вересня 2014 року з вини власника квартири АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, ОСОБА_4, належна йому квартира №55 за цією ж адресою зазнала пошкоджень у зв'язку із залиттям водою. Причиною витоку води є прорив шлангу гарячої води до раковини у квартирі відповідача.

Відповідно до експертного висновку вартість відновлювальних робіт, необхідних для усунення наслідків залиття становить 10 966 грн., розмір моральної шкоди, заподіяної йому в зв'язку з пошкодженням майна становить 10 000 грн., які позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року позову задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 11966 грн. на відшкодування майнової та моральної шкоди .

Додатковим рішенням суду від 17 березня 2015 року ОСОБА_3 повернуто 100 грн. судового збору з покладанням на управління Державної казначейської служби у Хмельницькому районі Хмельницької області обов'язку по поверненню цих коштів а також стягнуто на його користь з ОСОБА_4 139,03 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду від 10 березня 2015 року та додаткове рішення від 17 березня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з віднесенням судових витрат на рахунок позивача.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту залиття його квартири саме з її вини, наявних пошкоджень, які визначені в експертному висновку. Судом порушено норми матеріального права, оскільки в даному випадку до відшкодування підлягають реальні збитки, заподіяні позивачу внаслідок залиття квартири, розмір яких становить 5742 грн. Вартість відновлювальних робіт визначена експертом в даному випадку з урахуванням підрядного способу виконання робіт, що включає в себе податки та збори, загальновиробничі витрати, тому їх не можна вважати реальними збитками в розумінні цивільного законодавства.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач та його представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги та пояснили, що рішення суду є законним та відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ч. 1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що пошкодження належної позивачу квартири сталося з вини відповідача, а розмір заподіяної майнової шкоди був визначений експертом у відповідності з вимогами закону.

Такий висновок суду в повній мірі відповідає нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Положеннями ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Судом встановлено, що 4 вересня 2014 року з вини ОСОБА_4, власника квартири АДРЕСА_1 в м. Хмельницькому, належна позивачу та його дружині ОСОБА_7 квартира №118, розташована за цією ж адресою поверхом нижче, під квартирою відповідача, зазнала пошкоджень у зв'язку із залиттям водою. Причиною витоку води став прорив шлангу гарячої води до раковини у квартирі відповідача.

Ці обставини були правильно встановлені судом на підставі об'єктивних даних, які містяться в матеріалах справи, зокрема акту про залиття квартири від 22.09.2014 року, складного за заявою ОСОБА_3 від 19.09.2014 року до ЖЕК №5, висновком експертного дослідження 235ед/014, складеним 31.10.2014 року експертом з будівельно-технічної експертизи ОСОБА_8, показань в судовому засіданні свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11

Заперечення апелянта в цій частині апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки вони є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України.

За правилами ст. 1166 ЦК, що регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

У правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладається обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а відповідач ОСОБА_4 не довела відсутності своєї вини чи причетність інших осіб до заподіяння шкоди, позивач навпаки довів протиправність дій по залиттю його квартири, розмір шкоди і причинний зв'язок між ними.

Крім того відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що позивачу ОСОБА_3 в результаті залиття та пошкодження власної квартири з вини власника квартири № 122 ОСОБА_4, розташованої над його квартирою, завдана моральна шкода та вважає, що суд першої інстанції, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням глибини фізичних і душевних страждань позивача, перенесених ним нервових стресів і моральних страждань, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд першої інстанції правомірно визначив розмір даного відшкодування в сумі 1 000 грн.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що залиття квартири № 118 сталося через витік води у квартирі № 122, в якій було несправне сантехнічне обладнання.

Суд правомірно дійшов висновку, що внаслідок цих подій позивачу завдано майнової та моральної шкоди.

Визначивши розмір заподіяної майнової шкоди в сумі 10 966 грн. суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи, які були ним правильно встановлені.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як вбачається з висновку експертного дослідження №235ед/014 від 31.10.2014 року, вартість відновлювальних робіт, необхідних для усунення наслідків залиття, яке сталося 4 вересня 2014 року в квартирі №118, розташованій на 3 поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Хмельницькому становить 10 966 грн. з урахуванням податків, зборів, загальновиробничих витрат (підрядний спосіб виконання робіт).

Допитаний в судовому засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_6, який проводив вищевказане експертне дослідження пояснив, що розмір шкоди був визначений ним підрядним способом, відповідно до якого ремонт відбувається шляхом укладення цивільно-правових угод на проведення ремонтних робіт з юридичними особами, приватними підприємцями, які мають відповідні ліцензії на проведення таких робіт та здійснення підприємницької діяльності з використанням найманої праці робітників та інших осіб.

Господарський спосіб передбачає проведення ремонтних робіт власними силами власником квартири чи за допомогою інших осіб, які не мають відповідних ліцензій (дозволів) на їх проведення, без укладення відповідних цивільно-правових угод.

Як слідує з матеріалів справи та пояснень позивача в судовому засіданні апеляційного суду, на даний час він ремонту квартири не провів, однак має намір його провести саме підрядним способом.

Таким чином слід прийти до висновку, що прямими реальними збитками, які змушений буде понести позивач для відновлення попереднього стану квартир, на даний час є саме сума, визначена експертом - 10966 грн.

Апелянт не спростував доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог щодо розміру заподіяної йому внаслідок залиття квартири майнової шкоди.

Судові витрати були розподілені між сторонами у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, на підставі письмових доказів, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

___________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Демінська А.А. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 29, 30,34