Справа № 405/408/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Лисоконь А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними змін умов до кредитного договору, укладеного 28 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, зобовязання вчинити певні дії,-

Встановив:

21.01.2015 року позивачі звернулися з даним позовом до відповідача, обґрунтувавши його тим, що 28 вересня 2007 року між ОСОБА_1 і ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № ТМ-25/2007, за умовами якого банк зобовязаний надати позичальнику кредит в розмірі 35 000 доларів США. Надання коштів повинно здійснюватися окремими частинами Траншами кредиту, сукупна величина сальдо за якими не буде перевищувати 35 000 доларів США. Умови видачі - сума кожної частини, термін по кожному Траншу оформляється «Договорами про видачу траншів», які є невідємною частиною даної угоди, і оформляються у вигляді строкових договорів при кожній видачі частини кредиту (п.1.1 договору).

За умовами п.4.1 договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує відсотки в розмірі 15% річних.

На забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ними, позивачами по справі укладено договір іпотеки, за умовами якого вони передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

На виконання даного кредитного договору між ОСОБА_1 і банком було укладено чотири договори про видачу траншу: 01.10.2007 року на суму 10000 доларів США ( згідно графіку погашення кредиту та відсотків, погашення платежів повинно здійснюватися починаючи з 25.10.2007 року і останній платіж повинен бути здійснений 27.09.2010 року).

19 жовтня 2007 року на суму 5 000 доларів США (згідно графіку погашення кредиту та відсотків, погашення платежів повинно здійснюватись починаючи з 20.11.2007 р. і останній платіж повинен бути здійснено 16.10.2009р.)

17 червня 2008 року на суму 15 000 доларів США (згідно графіку погашення кредиту та відсотків, погашення платежів повинно здійснюватися починаючи з 10.07.2008р. і останній платіж повинен бути здійснений 16.06.2011р.)

14 серпня 2008 року на суму 8 500 доларів США (згідно графіку погашення кредиту та відсотків, погашення платежів повинно здійснюватись починаючи з 15.09.2008р. і останній платіж повинен бути здійснений 12.08.2011р.)

Таким чином загальна сума грошових коштів, яка була видана траншами, складає 38 500 доларів США, що на 3 500 доларів США більше ніж передбачено кредитним договором №ТМ-25/2007 від 28 вересня 2007 року, тобто, на вказану суму між позичальником і банком немає договорних відносин.

ПАТ КБ «Приватбанк» двічі звертався до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором №ТМ-25/2007 від 28 вересня 2007 року.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2011 року по справі №22ц-6534/11 в задоволенні позову ПАТ «Приватбанк» до ОСОБА_1, ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено в звязку з тим, що банк не направив відповідачам досудової вимоги.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2013 року по справі №202/19227/13-ц в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Судом встановлено « як вбачається з кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28 вересня 2007 року позичальник сплачує відсотки за користування кредитом в розмірі 15% річних. Відповідно до договору траншу №ТМ-25/2007 від 17.06. 2008 року - 18% річних, отже наявні суперечності в розмірі відсоткової ставки, крім того відповідно до п.2.4.3. кредитного договору, одночасно діючих може бути не більше ніж два ОСОБА_5 про видачу траншів, відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 05.11.2012 року №311449 ОСОБА_1 станом на 05.11.2012 року має заборгованість по 4 траншам.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за одним договором траншу №ТМ-25/2007 від 17.06.2008 року, яким не передбачено відповідальності сторін».

І знову ж таки суд ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову в звязку з тим, що банк не направив відповідачам досудової вимоги.

Крім того, ПАТ КБ «Приватбанк» звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 червня 2014 року з посиланням на вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відмовлено в задоволенні вказаного позову банку.

Судом при розгляді вказаної справи встановлено наступне: «... нарахування заборгованості за процентами проводилось спочатку з рахуванням відсоткової ставки 18% річних з 14.08.2008 року, а з 01.02.2009 року по 03.10.2013 року - з 21% річних.

При цьому встановлено, що при укладенні між банком та ОСОБА_1 та в подальшому договорів про видачу траншу №ТМ-25/2007 від 01.10.2007р., від 19.10.2007 р., від 17.06.2008 року та від 14.08.2008 року з відповідними додатками загальна сума кредиту зросла до 38 500 доларів США, збільшено відсоткову ставку банком в односторонньому порядку до 18 відсотків річних, змінено строк повернення кредитних коштів, змінено умови оформлення кредитного договору та відкриття позичкового договору, а також збільшено відсоткової ставки у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів - до 40%, проте відповідачем змінені умови договору не було оскаржено».

За умовами п.2.4.3 кредитного договору, одночасно діючих може бути не більше, ніж два договори про видачу траншу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В частинах 4 і 5 названої правової норми констатовано, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з приписами ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Оскільки договори про видачу третього та четвертого траншів від 17 червня 2008 року та 14 серпня 2008 року було укладено без дотримання згаданих вище норм законодавства та в порушення умов кредитного договору №ТМ-25/2007 від 28 вересня 2007 року - в той час, коли діяли попередні договори про видачу траншів від 01 жовтня 2007 року та 17 жовтня 2007 року, то є правові підстави для визнання таких правочинів недійсними.

Крім того, за умовами п.5.2 оспорюваних договорів про видачу траншу №ТМ-25/2007 від 17 червня 2008р. та 14 серпня 2008р. у випадку розбіжності тексту даного ОСОБА_5 і кредитного договору №ТМ-25/2007 від 28 вересня 2007 р., переважне право мають положення Кредитного договору.

Просять визнати недійсними договори про видачу третього та четвертого траншів від 17 червня 2008 року та 14 серпня 2008 року, укладених між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» на виконання кредитного договору №ТМ-25/2007від 28.09.2007 року.

Представники ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, неодноразово уточнювали позовні вимоги, 13 липня 2015 року знову надали уточнення до позовної заяви, які підтримали, просили їх задовольнити, зазначив, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з вимогою про стягнення заборгованості по Кредитному договору № ТМ-25/2007 від 29.09.2007 року з іпотекодавців ОСОБА_2та ОСОБА_3 Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 19.06.2014 р. Банку відмовлено в позові, а також встановлено: « 3 наданого розрахунку встановлено, що нарахування заборгованості за процентами проводилось спочатку з врахуванням відсоткової ставки 18% річних з 14.08.2008 року, а з 01.02.2009 року по 03.10.2013 року - з 21% річних. При цьому встановлено, що при укладанні між банком та ОСОБА_1 та в подальшому договорів про видачу траншів №ТМ-25/2007 від 01.10.2007 р., від 19.10.2007 р., від 17.06.2008 р. та від 14.08.2008 року з відповідними додатками загальна сума кредиту зросла до 38 500 доларів США, збільшено відсоткову ставку банком в односторонньому порядку до 18% річних, змінено строк повернення кредитних коштів, змінено умови оформлення кредитного договору та відкриття позичкового рахунку шляхом встановлення плати в розмірі 2,8%, 0,8 % та 2% відповідно до п.п.4.5 договору, а також збільшено відсоткову ставку у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів - до 40 %, проте відповідачем змінені умови договору не було оскаржено». Дане рішення набрало законної сили.

Іпотекодавці вважають, що ОСОБА_5 не законно змінив істотні умови Кредитного та Іпотечного договорів, тому, керуючись ст. 16 ЦК України та п. 5 ст.216 ЦК України звернулися до суду за захистом своїх порушених прав.

З аналізу судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна від 01.02.2015 року - договір є найпоширенішою підставою для виникнення іпотечних правовідносин. Під час укладання та виконання договору іпотеки потрібно дотримуватися встановлених законом вимог, зокрема, щодо його форми та змісту, порядку внесення змін до нього.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобовязання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (ст.3 ч.4 Закону № 898-ІУ).

Банком не законно змінені такі істотні умови Кредитного та Іпотечного договорів:

1. 3більшено суму кредиту з 35 000 до 38 500 дол.США. : п.1.1. Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 29.09.2007 р. передбачено, що предметом даної Угоди є загальні умови і порядок надання Банком, в рамках Програми мікрокредитування, кредиту Позичальнику. Кредит надається при наявності вільних грошових коштів. Надання коштів здійснюється окремими частинами - Траншами кредиту, сукупна величина сальдо за якими не буде перевищувати суму, обумовлену п.1.2. даної угоди. Умови видачі - сума кожної частини, термін по кожному траншу кредиту оформляється «Договорами про видачу траншів», які є невідємною частиною даної угоди, оформляються при кожній видачі частини кредиту.

П.1.2. Кредитного договору: загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди - 35 000 доларів США.

П.2. ОСОБА_5 Іпотеки - за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Кредитного договору від 28.09.2007 року, зокрема: - повернення кредиту у сумі 35 000 доларів США, який надається на споживчі цілі, окремими частинами - траншами кредиту після підписання ОСОБА_5 про видачу траншу на термін і на умовах, передбачених Кредитним договором, а також ОСОБА_5 про видачу траншу.

Загальна сума кредиту видана банком по чотирьом траншам становить 38 500 доларів США.: Договір траншу від 01.10.2007 року -10 000 дол. США; Договір траншу від 19.10.2007 року - 5 000 дол. США; Договір траншу від 17.06.2008 року -15 000 дол. США; Договір траншу від 14.08.2008 року - 8 500 дол. США.

Вважають, що перевищена сума кредиту на 3 500 дол. США та нараховані на неї відсотки збільшили ціну кредиту. Договір Іпотеки забезпечує повернення чітко визначеної суми - 35 000 дол. США. На зазначену суму відсутні договірні відносини. Споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі - ст.11 п.4 ЗУ «Про захист прав споживачів». Порушено статті 629, 639, 654, 1055 , 209, 210 ЦК України, ст. 19 ЗУ «Про Іпотеку», п.32 ОСОБА_5 Іпотеки. Отже, у разі недотримання цих вимог законодавства при вчиненні правочину, такий правочин вважається недійсним (ст.215 ЦК України).

2. Скороченя терміну поверненя кредиту: - П. 1.3. Кредитного договору - термін повернення кредиту і окремих частин - Траншів кредиту встановлюється договорами про видачу траншів, а також графіками погашення кредиту і відсотків, які є невідємними додатками до ОСОБА_5 про видачу траншів, але не пізніше 27.09.2012 року, вказаний термін може бути змінено відповідно до п.п.2.3.3.,2.4.1.

П.2.3.3. Кредитного договору №ТМ-25/2007 від 29.09.2007 року встановлює, що при настанні будь-якої з наступних подій : - неотриманні від Позичальника згоди на зміну процентної ставки за користуванням кредитом до дати початку дії зміненої відсоткової ставки; - порушенні Позичальником будь-яких із зобовязань, передбачених умовами даної Угоди, в тому числі при порушенні цільового використання кредиту ОСОБА_5, на свій розсуд, має право: а) змінити умови угоди і договорів про видачу траншів - вимагати від Позичальника дострокового повернення кредиту шляхом направлення повідомлення.

П.2.4.1.Кредитного договору: За погодженням з Банком здійснити дострокове погашення Траншів кредиту: Договір транша від 01.10.2007 року - дія транша до 27.09.2010 року, Договір транша від 19.10.2007 року - дія транша до 16.10.2010 року, Договір транша від 17.06.2008 року - дія транша до16.06.2011 року, Договір транша від 14.08.2008 року - дія транша до 12.08.2011 року.

Вважають, що на час підписання ОСОБА_5 про видачу траншів від 17.06.2008 р. та 14.08.2008 р. ні одна з перелічених подій не настала, так як ОСОБА_5 не надсилав листа позичальнику з пропозицією зміни відсоткової ставки. Наданий Банком розрахунок заборгованості станом на 04.03.2015 року свідчить про те, що на 17.06.2008 р. та 14.08.2008 р. позичальником виконувались всі зобовязання по Кредитному договору. Не дотримані вимоги статей 629, 639, 654,1055 ЦК України, ст.19 ЗУ « Про іпотеку», п.32 ОСОБА_5 Іпотеки, ст. ст. 215, 220 ЦК України, при недодержанні в момент вчинення правочину сторонами вимог закону правочин визнається недійсним.

3. Зміна відсоткової ставки: П.4.1 Кредитного договору ТМ-25/2007 від 29.09.2007 р. : за користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення Траншу кредиту згідно п.п.2.2.3, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.6, 2.3.9, 2.4.1, 4.11 даної угоди, п.п. 1.3, 4.1, 4.2, 4.3 ОСОБА_5 про видачу траншів, позичальник сплачує відсотки в розмірі: 15 % річних.

П.2.2.3. ОСОБА_5: здійснювати погашення кредитів і відсотків у порядку і терміни відповідно до графіків.

П.2.3.1 ОСОБА_5 має право: збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ, на момент укладення даної угоди. При цьому ОСОБА_5 за 20 днів до початку дії зміненої відсоткової ставки, направляє Позичальнику письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки.

П.2.3.2 договору: - на власний розсуд ОСОБА_5 має право зменшувати розмір процентної ставки.

П.2.3.9. - при настанні подій , вказаних в п. 2.3.3. даної Угоди, Банк має право стягнути кредит до настання термінів, передбачених п.1.3.даної Угоди.

П.2.3.3. при настанні будь-якої з наступних подій: - не отриманні від Позичальника згоди на зміну процентної ставки за користування кредитом до дати початку дії зміненої відсоткової ставки; - порушенні Позичальником будь-яких із зобовязань, передбачених умовами даної Угоди, в тому числі при порушенні цільового використання кредиту ОСОБА_5, на свій розсуд, має право : а) змінити умови угоди і договорів про видачу траншів, - вимагати від Позичальника дострокового поверненя кредиту шляхом направлення повідомлення.

П 2.3.6 - при порушенні позичальником будь-яких із зобовязань з погашення кредиту ОСОБА_5 має право здійснювати списання коштів з рахунку Позичальника.

П.2.4.1 - за погодженням з Банком здійснити дострокове погашення.

П.2 ОСОБА_5 Іпотеки - за цим ОСОБА_5 іпотекою забезпечується виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Кредитного договору ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, зокрема: - сплати процентів за користування кредитом у розмірі 15 % річних починаючи з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту, у дату списання процентів, якою є 25-е число кожного місяця.

П.4.1. ОСОБА_5 траншів від 17.06.2008 року та 14.8.2008 року - за користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення траншу кредиту згідно п.п.2.2.3., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.6.,2.3.9., 2.4.1. Кредитного договору ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року даного ОСОБА_5, Позичальник сплачує відсотки в розмірі 18 % річних, які відповідають п.4.1. Кредитного договору.

П. 5.2. ОСОБА_5 траншів від 17.06.2008 року та 14.08.2008 року: - будь-які зміни і доповнення до даного ОСОБА_5 є дійсними тільки в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовому вигляді з належними підписами обох сторін. Всі усні домовленості за даним ОСОБА_5 юридичної сили не мають. У випадку розбіжності тексту даного ОСОБА_5 і Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 29.09.2007 року переважне право мають положення Кредитного договору. У випадку не врегулювання окремих питань даним ОСОБА_5 сторони зобовязані керуватися положеннями Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 29.09.2007 року.

Коментар: Кредитним договором передбачена можливість зміни розміру відсоткової ставки при зміні конюктури ринку. Проте кредитор зобовязаний повідомити позичальника про намір підвищити процентну ставку не пізніше, ніж за 20 днів до дати початку її застосування, а також запропонувати для укладення відповідну додаткову угоду. У разі якщо позичальник погодиться із зміненим розміром процентної ставки, він зобовязаний протягом пяти днів підписати запропоновану кредитором додаткову угоду про внесення змін до кредитного договору та повернути її до банку.

У зазначений строк позичальник не підписував додаткову угоду до кредитного договору стосовно збільшення процентної ставки, оскільки не був повідомлений про пропозицію кредитора. Позичальник підписуючи договори про видачу транша від 17.06.2008 р. та 14.08.2008 р., не маючи з собою Кредитного договору був упевнений, що відсотки в траншах дійсно відповідають відсоткам Кредитного договору. Квитанції підтверджують той факт, що позичальник не міг знати про зміну процентної ставки, вносячи в каси банку більші за розміром суми для дострокового погашення кредитної заборгованості, оскільки в них не значиться відсоткова ставка.

Відповідно до ст. 11 п. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Закон здійснює привязку не до зміни облікової ставки НБУ, а до прийняття комерційним банком рішення про зміну відсоткової ставки за користуванням кредитом.

Аналогічна позиція міститься і в листах Національного банку України № 40-110/2429-7199 від 16.07.2007р. та №40-210/34-62 від 05.01.2009р., де вказано що банк має право змінювати процентну ставку за кредитом з дотриманням строку повідомлення споживачів в сім днів. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Обмін листами є обовязковим. Якщо обмін листами не відбувся «формально» правочин не може вважатися вчиненим у письмовій формі. Наслідки недодержання письмової форми договору передбачені ч. 2 ст. 1055 Цивільного кодексу України, відповідно до якої «кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним».

Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону вказує на недійсність такого правочину (ст.215 ЦК України).

4. Змінено плату за відкриття позичкового рахунку.

П.4.5. Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 29.09.2007 року зазначено, що позичальник сплачує Банку винагороду за відкриття позичкового рахунку по кожному ОСОБА_5 про видачу траншу в розмірі 0,00 грн. при цьому, за відкриття позичкового рахунку по першому договору про видачу траншу винагорода сплачується в день укладення ОСОБА_5, по всіх наступних в день укладення конкретного ОСОБА_5 про видачу траншу.

П.2. ОСОБА_5 Іпотеки - за цим ОСОБА_5 іпотекою забезпечується виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, зокрема : сплати винагороди, за відкриття позичкового рахунку, в розмірі 0.00 грн. в день укладання Кредитного договору.

П.4.5 ОСОБА_5 траншів від 17.06.2008 року та 14.08.2008 року - Позичальник згідно п.4.5. Кредитного договору сплачує винагороду за відкриття позичкового рахунку в розмірі 2,0%.

Коментар: Зміна розміру та валюти винагороди за відкриття позичкового рахунку повинно вчинятися в такій самій формі, що й договір, що змінюється. Не дотримано вимоги ст.629, 639, 654, 1055 ЦК України, ст.19 ЗУ «Про Іпотеку» та п. 32 ОСОБА_5 Іпотеки від 01.10.2007 р. Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону - визнання правочину недійсним (ст. 215, 220 ЦК України).

5. Збільшення відсоткової ставки у випадку не своєчасного повернення кредитних коштів.

П.4.3. Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 29.09.2007 року - При порушенні позичальником будь-яких із зобовязань з погашення кредиту, передбачених п.п.2.2.3., 2.3.3, 2.4.1 даної угоди, а також п.п.1.3, 2.2.3. договорів про видачу траншів Позичальник сплачує відсотки за користування Траншем кредиту у розмірі 32 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

П.2.2.3. Здійснювати погашення кредитів і відсотків у порядку і в терміни відповідно до Графіків погашення кредиту і відсотків, які складаються по кожному ОСОБА_5 про видачу траншу окремо і є невідємною частиною кожного ОСОБА_5 про видачу траншу.

П.2.3.3. При настанні будь-якої з наступних подій: - неотриманні від Позичальника згоди на на зміну процентної ставки за користуванням кредитом до дати початку дії зміненої відсоткової ставки; - порушенні Позичальником будь-яких із зобовязань, передбачених умовами даної Угоди, в тому числі при порушенні цільового використання кредиту, ОСОБА_5 на свій розсуд має право : а) змінити умови угоди і договорів про видачу траншів - вимагати від Позичальника дострокового поверненя кредиту шляхом направлення повідомлення.

П.2.4.1 За погодженням з Банком здійснити дострокове погашення траншів.

П.2. ОСОБА_5 Іпотеки - За цим договором іпотекою забезпечується виконання зобовязань Позичальника, що випливають з Кредитного договору від 28.09.2007 року, зокрема: - сплати процентів за користування кредитом у разі несвоєчасного погашення кредиту у розмірі 32 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості по кредиту.

П.4.3. ОСОБА_5 транша від 17.06.2008 року - При порушенні позичальником будь- якого із зобовязань з погашення Траншу кредиту, передбачених п.п.1.3, 2.2.3. даного ОСОБА_5, а також п.п.2.2.3, 2.3.3., 2.4.1, 4.11 Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 29.09.2007р. Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Траншем кредиту у розмірі 36 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

П.1.3 Терміни повернення траншу кредиту і відсотків визначається відповідно до графіка погашення кредиту і відсотків (Додаток №1 до даного ОСОБА_5).

П.2.2.3. - здійснювати погашення Траншу кредиту і відсотків в порядку і терміни відповідно до графіка погашення кредиту і відсотків.

П.4.3. ОСОБА_5 транша від 14.08.2008 року - При порушенні позичальником будь-якого із зобовязань з погашення Траншу кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3. даного ОСОБА_5, а також п.п. 2.2.3, 2.3.3., 2.4.1, 4.11 Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 29.09.2007р. Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Траншем кредиту у розмірі 40 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Коментар: На час підписання ОСОБА_5 про видачу траншів ні одна з перелічених подій не настала, так як ОСОБА_5 не надсилав листа Позичальнику з пропозицією зміни відсоткової ставки. Наданий Банком розрахунок заборгованості станом на 04.03.2015 р. свідчить про те, що на 17.06.2008 р. та 14.08.2008 р. Позичальником виконувались всі зобовязання по Кредитному договору. У випадку коли передбачено обовязкове укладання письмової форми такої угоди по зміні договору, слід враховувати вимоги ст.ст. 629,639, 654, 1055 ЦК України, ст. 19 ЗУ «Про Іпотеку», п.32 ОСОБА_5 Іпотеки. Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону - визнання такого правочину недійсним (ст.215, 220 ЦК України).

6. Збільшено розмір пені.

П.6.1 Кредитного договору №ТМ-25/2007 від 29.09.2007р. - при порушенні Позичальником якого-небудь із зобовязань зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.2.2.2., 2.3.1., 2.3.2., 2.4.1., 4.1., 4.2, 4.3, 4.4 даної Угоди, п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4. ОСОБА_5 про видачу траншів, а також графіком погашення (Додаток №1 до ОСОБА_5 про траншів) Позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,044% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня.

В наданому ПАТ КБ «Приватбанком» розрахунку заборгованості позичальником ОСОБА_1, станом на 04.03.2015 рік в графі ставка пені значиться - з 01.10.2007 року по 08.01.2008 року 0,04%, з 08.01.2008 року по 30.04.2008 року 0,06%, з 30.04.2008 року 0,07 %.

Коментар : Зміна істотної умови Кредитної угоди повинно вчинятися в такій самій формі, що й договір, що змінюється (ст.654 ЦК України).

Згідно ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» - нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Недотримання вимог закону є підставою недійсності правочину (ст.215 ЦК України).

7. Дія більш ніж двох ОСОБА_5 траншів одночасно:

П.2.4.3. Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 29.09.2007р. - позичальник має право звертатися в ОСОБА_5 до дати зазначеної в п.1.3 даної Угоди, для отримання чергового Траншу в рамках даної Угоди при наявності невикористаного залишку загального ліміту кредитної лінії, встановленого п.1.2 даної угоди, в тому числі після повного або часткового погашення кредиту. При цьому одночасно діючих може бути не більше , ніж два ОСОБА_5 про видачу траншу.

Додаток №1 до договору транша від 01.10.2007 року - дія транша до 27.09.2010 року, Додаток №1 до договору транша від 19.10.2007 року - дія транша до 16.10.2010 року, Додаток №1 до договору транша від 17.06.2008 року - дія транша до 16.06.2011 року, Додаток №1 до договору транша від 14.08.2008 року - дія транша до 12.8.2011 року. В наданому ПАТ КБ «Приватбанком» розрахунку заборгованості позичальником ОСОБА_1 станом на 04.03.2015 рік значиться заборгованість по чотирьом траншам.

Коментар: Позичальник міг використати своє право на отримання чергових траншів при дотриманні істотної умови ОСОБА_5 після погашення попередніх двох траншів. Недотримання сторонами вимог ст.629 ЦК України тягне за собою недійсність правочину - ст.215 ЦК України.

8. Зміна умов оформлення кредитного договору.

П.7.2 - Договір може бути змінений чи розірваний з ініціативи однієї із сторін у встановленому законом і даною Угодою порядку.

Банком не дотримано порядку узгодження питання з позичальником про зміну відсоткової ставки та не виконано вимоги законодавства щодо змін умов договору в письмовій формі - ст. 651, 654 ЦК України. Також не дотримано слідуючі вимог законодавства та умови кредитного договору: ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. П.4.4. 5 - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Ст.228 ЦК України - правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок: правочин вважається таким, що порушив публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Ч. 2 правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Ст.654 ЦК України - зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що й договір, що змінюється.

П.2.3.1 Кредитного договору - ОСОБА_5 має право: збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме, зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ, на момент укладення даної угоди. При цьому ОСОБА_5 за 20 днів до початку дії зміненої відсоткової ставки, направляє Позичальнику письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки.

П.2.3.3. - При настанні будь-якої з наступних подій : - неотриманні від Позичальника згоди на зміну процентної ставки за користуванням кредитом до дати початку дії зміненої відсоткової ставки; - порушенні Позичальником будь-яких із зобовязань, передбачених умовами даної Угоди, в тому числі при порушенні цільового використання кредиту; ОСОБА_5, на свій розсуд, має право : а) змінити умови угоди і договорів про видачу траншів - вимагати від Позичальника дострокового поверненя кредиту шляхом направлення повідомлення.

Ст. 19 ЗУ «Про Іпотеку» - внесення змін і доповнень до іпотечного договору.

Зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідні відомості про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку. Будь-яке збільшення основного зобов'язання або процентів за основним зобов'язанням, крім випадків, коли таке збільшення прямо передбачене іпотечним договором, може бути здійснене після державної реєстрації відповідних відомостей про зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою.

П.32 ОСОБА_5 Іпотеки від 01.10.2007р. - внесення змін до цього договору допускається лише за згодою сторін. Узгоджені сторонами зміни до цього договору вносяться у письмові формі і підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - Глава 1 та 2 розділу II.

За згодою сторін, з дотриманням правил, передбачених п.7 глави 1, п.5.30 глави II Порядку, ст.19 Закону, до наторіально посвідченого договору можуть бути внесені зміни, якщо вони випливають з тексту чи змісту основного зобовязання , що забеспечується заставою.

Договір про зміну нотаріально посвідченого договору здійснюється шляхом складання окремого договору. Зміни і доповнення до іпотечного договору підлягають нотаріальному посвідченню.

Договір про зміну договору підписується сторонами і посвідчується нотаріусом.

У разі надання нотаріусові угоди про внесення змін до основного договору іпотеки посилання на неї відображається у тексті договору про внесення змін до договору застави (іпотечного договору).

У правочині, яким встановлюються зміни і доповнення до договору застави, зазначається про те, що він є невідємною частиною договору, який змінюється.

Преюдиціальним значенням для вирішення даної справи відповідно до ст. 61 п.3 ЦПК України є рішення ще двох судів, окрім вищевказаного:

1.Кіровоградського Апеляційного суду від 13.11.2012 року : «Укладення між ОСОБА_1 та відповідачем в подальшому договорів про видачу траншу №ТМ-25/2007 від 01.10.2007.р., від 19.10.2007 р., від 17.06.2008 р. та від 14.08.2008 року з відповідними додатками, згідно яких загальна сума кредиту зросла до 38 500 доларів США, збільшено відсоткову ставку до 18 відсотків річних. Змінено строк повернення кредитних коштів, змінено умови оформлення кредитного договору та відкриття позичкового рахунку шляхом встановлення плати в розмірі 2,8%; 0,8% та 2% відповідно до п.п.4.5 договору , а також збільшення відсоткової ставки у випадку несвоєчасного повернення кредитних коштів до 40% , свідчить про зміну основних зобовязань ОСОБА_1 за кредитним договором...»;

2. Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.04.2013 року :

«Як вбачається з кредитного договору №ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року позичальник сплачує відсотки за користування кредитом в розмірі 15% річних, відповідно до договору траншу №ТМ-25/2007 від 17.06.2008 року - 18 % річних, отже наявні суперечності у розмірі відсоткової ставки, крім того відповідно до п.2.4.3 кредитного договору, одночасно діючих може бути не більше ніж два ОСОБА_5 про видачу траншів, відповідно до Довідки ПАТ КБ «ПриватБанк»від 05.11.2012 року № 311449 ОСОБА_1 станом на 05.11.2012 року має заборгованість по 4 траншам.

Крім того суд звертає увагу на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за одним договором траншу № ТМ-25/2007 від 17.06.2008 року, яким не передбачено відповідальності сторін».

При внесенні позичальником внесків в рахунок погашення кредиту, банк направляв ці внески на погашення третього та четвертого траншів за зміненими умовами, значно перевищеними, при цьому створючи заборгованість по першим двом траншам та нараховуючи штрафні санкції по ним.

ПАТ КБ «Приватбанк» недотримався вимог законодавства України та форми при зміні істотних умов Кредитного договору №ТМ-25/2007 від 29.09.2007 року та договору Іпотеки, що позбавило іпотекодавців того, на що вони розраховували - виконання зобовязання на узгоджених умовах.

Зважаючи на те, що всі зазначені положення кредитного договору повязані між собою та з іншими пунктами договору, треба застосовувати п. 6 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Згідно ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Згідно ст. 27 ЦК України, правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обовязки, є нікчемним. Згідно п. 1 ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. А відповідно п. 2 цієї ж статті, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Згідно із статі 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч.1 статі 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до статті 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Для того, щоб правочин мав юридичну силу, він повинен відповідати ряду вимог, які прийнято називати умовами дійсності правочину. До них належать: законність змісту; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочин умає бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, укладений з порушенням хоча б однієї з зазначених умов, визнається законодавством недійсним. Недійсність правочину означає, що дія, учинена під виглядом правочину, не створює правових наслідків, на які вона була спрямована.

При кожній зміні умов кредитного договору необхідно обов'язково перевіряти відповідність нових умов кредитних договорів договорам забезпечення (строки виконання зобов'язання, суми тощо), а також погоджувати зміни до умов кредитування з третіми особами, що гарантують погашення заборгованості (заставодавці - майнові поручителі, поручителі,гаранти). При зміні умов кредитування укладаються додаткові угоди до договорів забезпечення.

Просять визнати недійсними зміни умов до кредитного договору, укладеного 28 вересня 2007 року між ПАТ К «Приватбанк» та ОСОБА_1 щодо збільшення суми кредиту з 35 000 доларів США до 38 500 доларів США, скорочення терміну повернення кредиту не пізніше до року, зміни відсоткової ставки за користуванням кредиту з 15% до 21%, зміни відсоткової ставки при несвоєчасному повернені коштів з 32% до 40%, щодо одночасно діючих чотирьох траншів, зміни плати за відкриття позичкового рахунку з 0,00 грн. до 2,0 %, зміни розміру пені з 0,04% до 0,07%, зміну умов оформлення кредитного договору.

Зобовязати ПАТ КБ «Приватбанк» провести розрахунок повернення позичальником ОСОБА_1 платежів на умовах кредитного договору, укладеного 28 вересня 2007 року.

Банк повинен зарахувати всі внесені позичальником кошти в тому числі і внески на відкриття позичкового рахунку в рахунок погашення кредиту відповідно до нового графіка.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнав, в задоволенні позову просив відмовити, пояснив, що ПАТ КБ ПриватБанк вважає що позовна заява є необґрунтовною та не підлягає задоволенню. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є сторонами оспорюваного правочину та не є споживачами послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

По-друге, відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі пред'явлення позову про захист прав споживачів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено, коли і в чому це виявилося, способи захисту, яких суд може вжити, тощо.

Так, 28.09.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № ТМ-25/2007.

Щодо зміни терміну повернення кредитних коштів, встановлено умовами кредитного договору.

В позовній заяві позивачі просять визнати недійсними зміни умов з тих підстав, що по кредитному договору була збільшена відсоткова ставка.

Вважають, що дане посилання є безпідставним, так як пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено, що банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом за згодою Позичальника.

Так, згідно договорів про видачу траншу між сторонами досягнуто згоду про встановлення наступних відсоткових ставок:

1 транш згідно п. 4.1, 4.3 договору про видачу траншу від 01.10.2007 року за користування кредитними коштами встановлено 15% річних, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з погашення траншу встановлено 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості;

2 транш згідно п. 4.1, 4.3 договору про видачу траншу від 19.10.2007 року за користування кредитними коштами встановлено 15% річних, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з погашення траншу встановлено 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості;

3 транш згідно п. 4.1, 4.3 договору про видачу траншу від 17.06.2008 року за користування кредитними коштами встановлено 18% річних, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з погашення траншу встановлено 36% річних від суми залишку непогашеної заборгованості;

4 транш згідно п. 4.1, 4.3 договору про видачу траншу від 14.08.2008 року за користування кредитними коштами встановлено 18% річних, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з погашення траншу встановлено 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У 2011 році ОСОБА_1 звертався до суду з позовом про визнання кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року та договорів траншу недійсними та рішенням Ленінського райсуду м. Кіровограда від 26.05.2011 року відмовлено в задоволенні позову, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області 03.08.2011 року та ОСОБА_2, ОСОБА_3 звертались до суду про визнання договору іпотеки недійсним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.10.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 08.02.2012 року, що має преюдиціальне значення для вирішення даної справи.

Так, зазначеними рішеннями встановлено наступні обставини: перед укладенням кредитного договору та договорів про видачу траншів з додатками ОСОБА_1 ознайомився з їх змістом. Сторони в письмовій формі досягли домовленості з усіх умов договору, підписали їх. При укладені договорів про видачу траншів від 17.06.2008 року і від 14.08.2008 року сторони досягли домовленості щодо збільшення процентної ставки з 15% до 18% річних ( п. 2.3.1 кредитного договору); перевищення кредитного ліміту відсутнє взагалі.

Також, позивачі в позовній заяві зазначають, що Банком видано більшу суму кредиту, ніж та, що обумовлена кредитним договором, дане твердження позивачів є помилковим з наступних підстав.

У відповідності до п. 2.1.1 кредитного договору, банк зобов'язався надавати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів Позичальника у вигляді траншів кредиту, сукупна величина сальдо за якими не буде перевищувати суму, обумовлену п. 1.2 даної угоди, тобто 35 000 дол. США. Так, на момент оформлення четвертого траншу, а саме 14.08.2008 року, включаючи і суму четвертого траншу, сукупна величина сальдо по даній угоді не перевищувала обумовленої суми в договорі та складала 33 878,80 дол. США.

Також, є необґрунтованими твердження позивачів щодо сплати винагороди.

Пунктом 7.2 Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року визначено, що договір може бути змінений з ініціативи однієї зі сторін у встановленому законом і даною Угодою порядку.

У відповідності до п. 4.12 Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, позичальник в день здійснення першого погашення по кредиту (в дату здійснення першого внеску, вказаного в Графіку) сплачує банку винагороду за оформлення кредитного договору в розмірі 2,8 % нарахування винагороди здійснюється в дату сплати.

Відповідно у договорах про видачу траншу (п. 4.5) передбачена винагорода за оформлення кредитного договору у розмірі зазначеному у договорах про видачу Траншу (1транш - 2,8%, 2 транш 0,8%).

У відповідності до п. 4.5 Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, позичальник сплачує винагороду за відкриття позичкового рахунку по кожному договору про видачу траншу.

Відповідно у договорах про видачу траншу (п. 4.5) передбачена винагорода за відкриття позичкового рахунку у розмірі зазначеному у договорах про видачу Траншу (3 транш - 2,0%, 4 транш 2,0%).

Згідно п. 1.1 Кредитного договору № ТМ/2007 від 28.09.2007 року, видача частин кредиту здійснюється після підписання ОСОБА_5 про видачу траншу, на термін і на умовах, передбачених даною Угодою, а також ОСОБА_5 про видачу траншу.

Так, п. 4.7 договорів про видачу траншів встановлено, що в решті умов незазначених в самих договорах про видачу Траншів, сторони керуються умовами, передбаченими в кредитному договорі № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року.

Позивачами необґрунтовано зазначається про зміну банком розміру пені, яка фактично нараховується відповідно до умов кредитного договору.

Так, відповідно до п. 6.1 кредитного договору № ТМ/2007 від 28.09.2007 року, при порушенні Позичальником якого-небудь із зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п. п 2.2.2., 2.3.1., 2.3.2., 2.4.1., 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 даної угоди, п. п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договорів про видачу траншів, а також графіком погашення термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 2.3.3., 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.9 даної Угоди, п. 1.3, 2.2.3 договорів про видачу траншів, а також графіком погашення, винагороди, передбаченої п. 4.6, 4.7 даної Угоди, а також п. 4.5 ОСОБА_5 про видачу траншів, Позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,044% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Також, є необґрунтованими твердження позивачів щодо одночасної дії тільки двох договорів про видачу траншів.

Згідно розділу 2.4 Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року встановлені права Позичальника та п. 2.4.3 позичальник має право звертатись в банк до дати, зазначеної в. п.1.3 даної Угоди, для отримання чергового траншу в рамках даної Угоди при наявності невикористаного залишку загального ліміту кредитної лінії, встановленого п. 1.2 даної угоди, в тому числі після повного або часткового погашення кредиту. При цьому одночасно діючих може бути не більше, ніж два договори про видачу траншу.

Тобто, дана умова кредитного договору носить добровільний характер і визначає право позичальника для звернення до банку для отримання чергового траншу і не є умовою обов'язку для сторін. ПАТ КБ ПриватБанк вважає, що позивачами пропущено строк позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до пояснень позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про порушені їх права їм стало відомо 20.02.2010 року, тобто строк позовної давності починається з 20.02.2010 року та закінчується 20.02.2013 року. Дана обставина встановлена при розгляді справи № 2-2413/11 Кіровським райсудом м. Кіровограда за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання іпотечного договору недійсним.

Позивачу ОСОБА_1 про оспорювані зміни правочинів було відомо у 2008 році при укладенні кредитного договору та договорів про видачу траншів від 17.06.2008 року і від 14.08.2008 року, відповідно трирічний строк позовної давності сплив ще в 2011 році.

Керуючись ч.3 статті 267 ЦК України просять суд при вирішенні спору застосувати позовну давність по позовним вимогам позивачів.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 629 ЦК України - договір є обовязковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 1, 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

В судовому засіданні встановлено, що 28.09.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № ТМ-25/2007, згідно пункту 1.1 якого зазначено, що предметом даної Угоди є загальні умови і порядок надання Банком, в рамках Програми мікрокредитування, кредиту Позичальнику. Кредит надається при наявності вільних грошових коштів. Надання коштів здійснюється окремими частинами - Траншами кредиту (Транш - визначена сума коштів, обумовлена ОСОБА_5 про видачу траншу, що надається в межах Кредитної угоди), сукупна величина сальдо за якими не буде перевищувати суму, обумовлену п.1.2. даної угоди. Видача частин кредиту здійснюється після підписання ОСОБА_5 про видачу траншу, на термін і на умовах, передбачених даною Угодою, а також ОСОБА_5 про видачу траншу. Позичальник зобовязується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки та винагороду, у встановлений даною Угодою і Договорами про видачу траншів термін, в повному обсязі. Умови видачі - сума кожної частини, термін по кожному траншу кредиту оформляється «Договорами про видачу траншів», які є невідємною частиною даної угоди, оформляються при кожній видачі частини кредиту.

Пунктом 1.2 ОСОБА_5 встановлено, що загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди - 35 000 доларів США.

Пунктом 1.3 ОСОБА_5 встановлено, що термін повернення кредиту і окремих частин - Траншів кредиту встановлюється договорами про видачу траншів, а також Графіками погашення кредиту і відсотків, які є невідємними додатками до ОСОБА_5 про видачу траншів, але не пізніше 27.09.2012 р. Вказаний термін може бути змінено відповідно до п.п.2.3.3, 2.4.1 даної Угоди.

Згідно п.1.4 ОСОБА_5 кредит надається на наступні цілі: поповнення оборотних, придбання основних засобів. Мета надання окремих частин кредиту - траншів, уточнюється в п.1.4. ОСОБА_5 про видачу траншів.

За п.4.1 ОСОБА_5 за користування кредитними коштами позичальник сплачує відсотки в розмірі 15% річних.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено, що банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом за згодою Позичальника.

Згідно пунктів 1.1, 1.2, 1.3., 4.1, 4.3, 4.5 договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 01.10.2007 року кошти, надані Банком у межах даного ОСОБА_5 надаються в сумі, що не перевищує суму ліміту, зазначену в п.1.2 Кредитного договору на термін та на умовах, передбачених даним ОСОБА_5 і Кредитним договором, сума траншу кредиту 10 000 доларів США, терміни повернення Траншу кредиту і відсотків визначаються відповідно до Графіка погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1 до даного договору), вказані терміни можуть бути змінені згідно п.2.3.3, 2.4.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлено 15% річних, які відповідають п.4.1 Кредитного договору, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з погашення траншу встановлено 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Позичальник, згідно п.4.12 Кредитного договору в день здійснення першого погашення по кредиту ( в дату здійснення першого взносу, вказану в Графіку) сплачує Банку винагороду за оформлення кредитного договору в розмірі 2,8 %.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3., 4.1, 4.3,4.5 договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 19.10.2007 року кошти, надані Банком у межах даного ОСОБА_5 надаються в сумі, що не перевищує суму ліміту, зазначену в п.1.2 Кредитного договору на термін та на умовах, передбачених даним ОСОБА_5 і Кредитним договором, сума траншу кредиту 5 000 доларів США, терміни повернення Траншу кредиту і відсотків визначаються відповідно до Графіка погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1 до даного договору), вказані терміни можуть бути змінені згідно п.2.3.3, 2.4.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлено 15% річних, які відповідають п.4.1 Кредитного договору, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з погашення траншу встановлено 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Позичальник, згідно п.4.12 Кредитного договору в день здійснення першого погашення по кредиту ( в дату здійснення першого взносу, вказану в Графіку) сплачує Банку винагороду за оформлення кредитного договору в розмірі 0,8 %.

Згідно пунктів 1.1, 1.2, 1.3., 4.1, 4.3, 4.5 договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 17.06.2008 року кошти, надані Банком у межах даного ОСОБА_5 надаються в сумі, що не перевищує суму ліміту, зазначену в п.1.2 Кредитного договору на термін та на умовах, передбачених даним ОСОБА_5 і Кредитним договором, сума траншу кредиту 15 000 доларів США, терміни повернення Траншу кредиту і відсотків визначаються відповідно до Графіка погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1 до даного договору), вказані терміни можуть бути змінені згідно п.2.3.3, 2.4.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлено 18% річних, які відповідають п.4.1 Кредитного договору, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з погашення траншу встановлено 36% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Позичальник, згідно п.4.12 Кредитного договору в день здійснення першого погашення по кредиту ( в дату здійснення першого взносу, вказану в Графіку) сплачує Банку винагороду за оформлення кредитного договору в розмірі 2,0 %.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3., 4.1, 4.3, 4.5 договору про видачу траншу № ТМ-25/2007 від 14.08.2008 року кошти, надані Банком у межах даного ОСОБА_5 надаються в сумі, що не перевищує суму ліміту, зазначену в п.1.2 Кредитного договору на термін та на умовах, передбачених даним ОСОБА_5 і Кредитним договором, сума траншу кредиту 8500 доларів США, терміни повернення Траншу кредиту і відсотків визначаються відповідно до Графіка погашення кредиту і відсотків (Додаток № 1 до даного договору), вказані терміни можуть бути змінені згідно п.2.3.3, 2.4.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами встановлено 18% річних, які відповідають п.4.1 Кредитного договору, при порушенні Позичальником будь-якого зобов'язання з погашення траншу встановлено 40% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Позичальник, згідно п.4.12 Кредитного договору в день здійснення першого погашення по кредиту ( в дату здійснення першого взносу, вказану в Графіку) сплачує Банку винагороду за оформлення кредитного договору в розмірі 2,0 %.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 серпня 2011 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 травня 2011 року за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Притватбанк» про визнання кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року та договорів траншу недійсними, яким в задоволенні позовних вимог було відмовлено, залишено в силі.

Судом встановлено, що у відповідності до п. 2.1.1 Кредитного договору, банк зобов'язався надавати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів Позичальника у вигляді траншів кредиту, сукупна величина сальдо за якими не буде перевищувати суму, обумовлену п. 1.2 даної угоди, тобто 35 000 дол. США. Так, на момент оформлення четвертого траншу, а саме 14.08.2008 року, включаючи і суму четвертого траншу, сукупна величина сальдо по даній угоді не перевищувала обумовленої суми в договорі та складала 33 878,80 дол. США (а.с.78).

Згідно п. 1.1 Кредитного договору № ТМ/2007 від 28.09.2007 року видача частин кредиту здійснюється після підписання ОСОБА_5 про видачу траншу, на термін і на умовах, передбачених даною Угодою, а також ОСОБА_5 про видачу траншу.

Пунктом 7.2 Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року визначено, що договір може бути змінений з ініціативи однієї зі сторін у встановленому законом і даною Угодою порядку.

Пунктом 4.7 договорів про видачу траншів встановлено, що в решті умов не зазначених в самих договорах про видачу Траншів, сторони керуються умовами, передбаченими в кредитному договорі № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року.

У відповідності до п. 4.5 Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року, позичальник сплачує винагороду за відкриття позичкового рахунку по кожному договору про видачу траншу.

Відповідно у договорах про видачу траншу (п. 4.5) передбачена винагорода за відкриття позичкового рахунку у розмірі зазначеному у договорах про видачу Траншу (1 траншу - 2,8 %, 2 траншу 0,8%, 3 транш - 2,0%, 4 транш 2,0%).

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору № ТМ/2007 від 28.09.2007 року, при порушенні Позичальником якого-небудь із зобов'язань зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п. п 2.2.2., 2.3.1., 2.3.2., 2.4.1., 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 даної угоди, п. п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договорів про видачу траншів, а також графіком погашення термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 2.3.3., 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.3.9 даної Угоди, п. 1.3, 2.2.3 договорів про видачу траншів, а також графіком погашення, винагороди, передбаченої п. 4.6, 4.7 даної Угоди, а також п. 4.5 ОСОБА_5 про видачу траншів, Позичальник сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,044% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Згідно розділу 2.4 Кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року встановлені права Позичальника та п. 2.4.3 позичальник має право звертатись в банк до дати, зазначеної в. п.1.3 даної Угоди, для отримання чергового траншу в рамках даної Угоди при наявності невикористаного залишку загального ліміту кредитної лінії, встановленого п. 1.2 даної угоди, в тому числі після повного або часткового погашення кредиту, при цьому одночасно діючих може бути не більше, ніж два договори про видачу траншу, дана умова кредитного договору носить добровільний характер і визначає право позичальника для звернення до банку для отримання чергового траншу і не є умовою обов'язку для сторін.

Таким чином, твердження позивачів щодо одночасної дії тільки двох договорів про видачу траншів є необґрунтованими.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є сторонами кредитного договору та договорів про видачу траншів, умови кредитного договору та договорів про видачу траншів укладені ОСОБА_6 в добровільному порядку, пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено, що банк має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом за згодою Позичальника, відсоткова ставка не була збільшена, оскільки згідно договорів про видачу траншу між сторонами досягнуто згоду про встановлення вищезазначених відсоткових ставок, розмір пені нараховується відповідно до умов кредитного договору, сторони в письмовій формі досягли домовленості з усіх умов договору, при укладені договорів про видачу траншів сторони досягли домовленості щодо збільшення процентної ставки з 15% до 18% річних ( п. 2.3.1 кредитного договору перевищення кредитного ліміту відсутнє, сукупна величина сальдо не перевищує суму, обумовлену п. 1.2 даної угоди, тобто 35 000 дол. США, на момент оформлення четвертого траншу, а саме 14.08.2008 року, включаючи і суму четвертого траншу, сукупна величина сальдо по даній угоді не перевищувала обумовленої суми в договорі та складала 33 878,80 дол. США, тобто, всі зміни, які відбулись на підставі договорів про видачу Траншів передбачені умовами кредитного договору та узгоджені з ОСОБА_1, про що свідчить його підпис як на кредитному договорі так і на договорах про видачу траншів, тому суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог позивачів.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до пояснень позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про порушені їх права їм стало відомо 20.02.2010 року (а.с.89, 90-91), тобто строк позовної давності починається з 20.02.2010 року та закінчується 20.02.2013 року, дана обставина встановлена при розгляді справи № 2-2413/11 Кіровським райсудом м. Кіровограда за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання іпотечного договору недійсним, позивачу ОСОБА_1 про оспорювані зміни провочинів було відомо у 2008 році при укладенні кредитного договору та договорів про видачу траншів від 17.06.2008 року і від 14.08.2008 року, відповідно трирічний строк позовної давності сплив ще 2011 році, крім цього питання про зміну умов договорів розглядалися Ленінським районним судом м. Кіровограда при винесенні рішення 26 травня 2011року по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Притватбанк» про визнання кредитного договору № ТМ-25/2007 від 28.09.2007 року та договорів траншу недійсними, яким в задоволенні позовних вимог було відмовлено, тому позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1А, ОСОБА_1 пропустили строк позовної давності для звернення до суду з вищезазначеними вимогами, тому в задоволенні їх вимог повинно бути відмовлено.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі по 81 грн. 20 коп. з кожного (243,60 грн. : 3).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсними змін умов до кредитного договору, укладеного 28 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 щодо збільшення суми кредиту з 35 000 доларів США до 38 500 доларів США, скорочення терміну повернення кредиту не пізніше до 27.09.2012 року, зміни відсоткової ставки за користування кредиту з 15% до 21%, зміни відсоткової ставки при несвоєчасному поверненні коштів з 32% до 40%, щодо одночасно діючих чотирьох траншів, зміни плати за відкриття позичкового рахунку з 0,00 грн. до 2,0%, зміни розміру пені з 0,04% до 0,07%, зміну умов оформлення кредитного договору, зобовязання провести розрахунок повернення позичальником платежів на умовах кредитного договору, укладеного 28 вересня 2007 року, зарахування коштів внесених позичальником, в тому числі і внески на відкриття позичкового рахунку в рахунок погашення кредиту відповідно до нового графіка - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 судовий збір на користь держави у розмірі по 81 грн. 20 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_7