Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 428/8083/14-ц
Провадження № 22ц/782/90/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» липня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді Стахової Н.В.,

суддів: Коротких О.Г., Карташова О.Ю.

при секретарі: Коротенку С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Луганської обласної Державної адміністрації, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Луганській області, про стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Департаменту житловокомунального господарства та будівництва Луганської області Державної адміністрації, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України Луганській області про стягнення коштів, мотивуючи його тим, що 21 жовтня 2013 року між ним та Департаментом житлово комунального господарства та будівництва Луганської обласної державної адміністрації, в особі ОСОБА_4, був укладений договір купівлі-продажу квартири № 24, що розташована в будинку № 15 на кварталі Жукова у місті Луганську. Договір було зареєстровано в нотаріальному реєстрі за № 15183. 21 жовтня 2013 року продавець передав покупцеві зазначену квартиру, про що було складено акт приймання передачі. Відповідно до умов договору відповідач мав сплатити вартість квартири в сумі 398000 протягом десяти банківських днів. Посилаючись на те, що відповідачем не виконане зобовязання щодо оплати вартості квартири, позивач просив суд стягнути з відповідача борг у сумі 398000 грн., суми інфляційних втрат у розмірі 78804 грн., 3% річних у сумі 13248 грн.49 коп. та судовий збір у розмірі 3654 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт в особі свого представника, посилаючись на порушення норм матеріального права, неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позов.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача при укладенні договору не порушені, оскільки позивач не є власником квартири, тому право на стягнення коштів у останнього відсутнє.

Такі висновки суду ґрунтуються на фактичних обставинах справи та вимогах закону.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 21 жовтня 2013 року між ОСОБА_5, від імені якої на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 16.10.2013 року діяв ОСОБА_2 та Департаментом ЖКГБ ЛОДА був укладений договір купівлі продажу квартири, розташованої за адресою: м. Луганськ, кв. Жукова, 15/24., яка на праві власності належить продавцю.

За умовами договору (п.4.1) розрахунки проводяться шляхом безготівкової оплати покупцем на рахунки представника продавця: ОСОБА_2 протягом десяти банківських днів.

У відповідності до п.п.6.2.1 п.6.2 продавець має право вимагати сплати встановленої суми за квартиру відповідно до умов цього Договору.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 655, 657 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомо мого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як вбачається з договору купівлі продажу від 21.10.2013 року власником та продавцем квартири є ОСОБА_6, від імені якої діяв представник ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 16.10.2013 року приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки право вимагати сплати встановленої суми за квартиру відповідно до умов договору (п.п.6.2.1) має тільки продавець, яким є ОСОБА_6

Посилання апелянта на те, що право вимагати ним сплати встановленої суми за квартиру врегульовано п.4.1. договору, є помилковим, оскільки зазначеним пунктом встановлений тільки порядок розрахунку з представником продавця, а не його право вимагати сплати суми за квартиру.

Посилання апелянта на довіреність, якою він уповноважений бути позивачем або відповідачем в судових інстанціях та отримувати кошти на свої рахунки, також не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи така довіреність відсутня. Крім того, представник позивача підтвердив під час апеляційного розгляду справи, що можливості надати довіреність, яка видана ОСОБА_6, у позивача не має, оскільки вона знаходиться в нотаріальній конторі міста Луганська, яке є неконтрольованою Україною територією.

Твердження апелянта про те, що звернення ОСОБА_6 до суду із позовною заявою про стягнення коштів призведе до подвійного стягнення коштів з бюджету, так як кредиторська заборгованість зареєстрована в ГУДКУ перед ОСОБА_2, є безпідставним, оскільки, як зазначалося вище, п.4.1 встановлений тільки порядок здійснення оплати, а право вимагати сплати встановленої суми за квартиру, за умовами договору, має тільки продавець, тобто ОСОБА_6

Що стосується посилання апелянта на певні розбіжності між поясненнями представника відповідача у судовому засіданні та його поясненнями викладеними у судовому рішенні, то зазначені обставини не вплинули на правильний висновок суду, крім того відповідно до ст.. 308 ЦПК України не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Також, відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції було обмежено процесуальні права позивача, оскільки доказів в підтвердження зазначених обставин не надано.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий-суддя:

Судді: