Номер провадження: 22-ц/785/1412/15
Головуючий у першій інстанції Буран О. М.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі - Орловій С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Малиновський РВ ОМУ УМВС України в Одеській області в особі Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області - про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

25.07.2012 року, ОСОБА_2звернулась із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 з підстав ст. 405 ЦПК України.

Уточнивши вимоги, позивачка просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням з підстав ст. 71 ЖК України, зазначаючи, що відповідач зареєстрований, однак не проживає у квартирі АДРЕСА_1, оскільки проживає у власній квартирі АДРЕСА_2 у цьому ж будинку.

Посилаючись на те, що відповідач не проживає і не приймає участі в утриманні спірної квартири без поважних причин, позивачка просила позов задовольнити.

Відповідач позов не визнав, зазначаючи про необгрунтованість вимог.

Представник третьої особи не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду й на невідповідність висновків суду обставинам справи.

У засіданні колегії суддів: позивачка і її представник скаргу підтримали; відповідач і його представник скаргу не визнали.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Позивачка, остаточно уточнивши вимоги, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 з тих підстав, що відповідач тривалий час не проживає у спірній квартирі, оскільки мешкає поруч у квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку, яка належить йому на праві власності (а.с.4,241-244 т.1).

Суд, відмовляючи у позові зокрема виходив з того, що позов не доведено.

Висновок суду у цій частині відповідає обставинам справи.

Між сторонами виникли правовідносини з користування жилим приміщенням, які регулюються ст.ст. 71,72 ЖК України.

Встановлено, що позивачка і її брат відповідач ОСОБА_3 з народження проживали разом зі своїми батьками в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, зокрема відповідач зареєстрований у спірній квартирі з 1980 року. (а.с.18,38 зворот, 53, 172, 227-230 т.1, 140,141 т.2).

Позивачка і відповідач пояснили у засіданні колегії суддів, що у зв'язку зі складними житловими умовами, а також через те, що батьки розлучилися, кожний із них періодично проживав у поряд розташованій квартирі АДРЕСА_2, яка у свій час була надана у користування їхньому далекому родичу ОСОБА_4

У подальшому, з метою поліпшення житлових умов батько сторін ОСОБА_5 самочинно реконструював спірну квартиру, загальна площа якої після реконструкції станом на 2006 років стала становити 80,1 м2 (а.с.6,7, 228 т.1).

З 2006 року по 2014 рік у судах розглядався спір за позовом ОСОБА_5 і його правонаступника позивачки ОСОБА_2 з приводу визнання права власності на спірне самочинно реконструйоване жиле приміщення, а також спір між сторонами даної справи з приводу визнання недійсним договору дарування спірної квартири, що був укладений 01.11.2006 року між ОСОБА_5 та позивачкою ОСОБА_2 (а.с.33-37,45,157-160,170 т.1,39,40 т.2).

Між сторонами тривалий час існує конфлікт з приводу користування спірним жилим приміщенням і підсобними приміщеннями, розташованими на земельній ділянці. У 2008 році позивачка без згоди відповідача здала у найм спірну квартиру і вселила сторонніх осіб (а.с.62 т.1).

Зазначені обставини не заперечувала позивачка і підтвердили у суді першої інстанції свідки ОСОБА_6та ОСОБА_7 (а.с.62-67 т.2).

Згодом відповідач ОСОБА_3 самочинно реконструював квартиру АДРЕСА_2, особовий рахунок на яку до цього часу оформлено на ОСОБА_4 Однак станом на січень 2015 року /за даними КП ЖКС "Черьомушки" дільниця №7/ у зазначеній квартирі ніхто не проживає і ніхто не зареєстрований.

Відповідач ОСОБА_3 у 2013-2014 роках намагався у судовому порядку визнати за ним право власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_2, однак у позові йому відмовлено (а.с.71-74,109,110,118-121,204-206 т.2).

Зважаючи на конкретні обставини справи, а саме: сторони є рідними братом і сестрою, які з народження проживали у спірній квартирі, тривалий час між сторонами існує спір з приводу користування жилим приміщенням, самочинно реконструйована квартира АДРЕСА_2, якою на даний час без правових підстав користується відповідач, розташована поряд зі спірною квартирою АДРЕСА_1; вселивши у 2008 році сторонніх осіб, позивачка стала чинити відповідачу перешкоди у користуванні сміжною квартирою - висновок суду першої інстанції про недоведеність вимог є правильним.

За змістом ст. 71 ч. ч.1, 2, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї /колишніх членів сім'ї/ за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї /колишні члени сім'ї/ були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, у разі спору, може бути продовжено судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки здійснюється у судовому порядку.

Разом з тим, позивачка, всупереч ст. 60 ЦПК України, належними та допустимими доказами не довела того, що відповідач відсутній у спірному жилому приміщенні понад встановлені строки без поважних причин.

Помилкове посилання суду у рішенні на ст. 391 ЦК України, у розумінні ст. 308 ч.2 ЦПК України, у даному випадку не є підставою для скасування рішення суду про відмову у позові за недоведеністю вимог.

Оскільки встановлено, що відповідач відсутній у спірному жилому приміщенні з поважних причин, відсутні підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що: відповідач проживає у поряд розташованій квартирі АДРЕСА_2, яку самочинно реконструював; відповідач тривалий час не проживає у спірній квартирі і не сплачує комунальні платежі - не заслуговують на увагу.

Встановлено, що між сторонами тривалий час існує спір з приводу користування спірним приміщенням, зокрема відповідачка у 2008 році за наймом вселила у спірну квартиру сторонніх осіб, чим створила відповідачу перешкоди у користуванні квартирою.

У відповідача відсутні будь-які правові підстави для користування поряд розташованою зі спірною квартирою АДРЕСА_1 - квартирою АДРЕСА_2 у цьому ж будинку, у якій ніхто не зареєстрований, а колишній наймач цієї квартири ОСОБА_4 помер ще у 1978 році (а.с.204-206 т.2).

Несплата відповідачем комунальних платежів за спірне жиле приміщення не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням.

У встановленому законом порядку, у разі понесення відповідних витрат, позивачка не позбавлена права ставити питання про стягнення з відповідача його частки витрат за надані комунальні послуги.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові за недоведеністю вимог, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2014 року -

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков