Категорія 27 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.

суддів : Матківської М.В., Шемети Т.М.

при секретарі : Сніжко О.А.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Вході розгляду справи позивачем збільшено позовні вимоги мотивуючи їх тим, що 17.12.2012 року між позивачем та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №06-2.1/4 від 11.01.2008 року, який було укладено між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

11.01.2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 06-2.1/4 від 11.01.2008 року відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 68000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки 11.01.2008 року, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Банк свої зобов'язання виконав, відповідач неналежно виконує свої зобов'язання, в результаті чого утворилась заборгованість.

ТОВ «Кредитні ініціативи» просило звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 06-2.1/4 від 11.01.2008 року, яка станом на 01.10.2014 року становить 745 983, 95 гривень та стягнути судові витрати, позов задовольнити.

Дана справа неодноразово слухалась судами різних інстанцій.

Так ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2013 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2013 року скасовано та передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Кредитні ініціативи» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову судом першої інстанції не було враховано ч.4 ст.338 ЦПК України в якій вказано, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2014 року чітко вказано, ким були порушені права, за захистом яких мало місце звернення до суду, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню в спірних відносинах.

Однак судом першої інстанції не було враховано висновків викладених в ухвалі суду касаційної інстанції.

При розгляді справи в апеляційній інстанції було встановлено, що 11.01.2008 року між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 06-2.1/4, згідно якого банк зобов'язався надати останній кредитні кошти на купівлю квартири в розмірі 68 000, 00 доларів США на строк до 10.01.2028 року, шляхом видачі готівки через касу банку, зі сплатою 10 % річних за користування кредитом (т. 1 а.с.28-33).

Додатком № 1 до кредитного договору між сторонами було визначено графік погашення кредиту (т. 1 а.с.34-40). До вище зазначеного кредитного договору сторонами цього договору неодноразово вносились зміни та доповнення.

В забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов'язань по кредитному договору № 06-2.1/4 від 11.01.2008 року між ЗАТ Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк та ОСОБА_2 07.02.2008 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим № 439.

Згідно даного договору відповідач передала банку в іпотеку квартиру за АДРЕСА_1, загальною площею 53,4 кв.м., яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 07.02.2008 року за реєстровим № 436, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів того ж дня (номер правочину 2677279). Предмет іпотеки зареєстрований за іпотекодавцем на праві власності БТІ 07.02.2008 року в реєстровій книзі за № 757 за реєстровим № 1336/74971(т. 1 а.с.41-45).

25.02.2009 року до вище зазначеного договору іпотеки були внесені зміни в зв'язку з укладенням 10.02.2009 року договору № 07-2.1/56 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 06-2.1/4 від 11.01.2008 року, а саме: п. 1.1 договору іпотеки викладено в новій редакції (т. 1 а.с.46-47).

Пунктом 5 договору іпотеки від 07.02.2008 року визначено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення прав вимоги, за умовами якого банк (первісний кредитор) передає (відступає) новому кредитору (ТОВ «Кредитні ініціативи») кредитний портфель, внаслідок чого новий кредитор набуває усіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимоги від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язаннями позичальників на заставне майно, та іншими правами вимоги за забезпеченнями, що випливають із договорів застави/поруки (якщо вони укладені у письмовій формі з нотаріальним посвідченням) та іпотечних договорів, укладених первісним кредитором з позичальниками, оформлюються окремими договорами про передачу прав вимоги за забезпеченнями, що випливають з договорів застави/поруки (якщо вони укладені у письмовій формі з нотаріальним посвідченням) та іпотечних договорів, які укладаються сторонами одночасно з підписанням реєстру позичальників (т. 1 а.с.215-240).

Також, 17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, в якому передбачено, що разом з передачею (відступленням) кредитного портфелю за договором відступлення цесіонарій (ТОВ «Кредитні ініціативи») приймає та набуває права, що передаються та зобов'язується прийняти договори забезпечення (т. 1 а.с.205-214).

Згідно витягу з реєстру позичальників (додаток до договору про відступлення прав вимоги від 17.12.2012 року) позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги, зокрема до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 06-2.1/4 від 11.01.2008 року. Також, з витягу з додатку до договору про передачу прав за договорами забезпечення від 17.12.2012 року вбачається передача позивачу договорів забезпечення, зокрема договору іпотеки, укладеного з ОСОБА_2 07.02.2008 року в забезпечення виконання кредитних зобов'язань по кредитному договору № 06-2.1/4 від 11.01.2008 року (т. 1 а.с.212-214, 238-240).

Відповідно до ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором належать позивачу.

Як встановлено судом 11.01.2008 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №06-2.1/4, з подальшим внесенням змін та доповнень.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору, банк зобовязується надати позичальникові кредит у сумі 68 000 доларів США, а позичальник зобовязується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаними договором не виконала.

Зважаючи на невиконання відповідачем умов договору, заборгованість за вищевказаним кредитним договором, станом на 01.10.2014 року становить 745983,95 грн., а саме: за кредитом - 487247,40 грн., по відсотках - 198455,16 грн., по пені - 60281,39 грн.

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання. Необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Умовами іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов кредитного договору.

Колегія суддів приходить до висновку, що згідно умов кредитного й іпотечного договорів позивач має право достроково в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за АДРЕСА_1, яка належить на праві власності відповідачу.

Як роз»яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 42 Постанові Пленуму від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», що в резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника (майнового поручителя) або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, а загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку тощо.

Дійсно, зобов'язання ОСОБА_2 по кредитному договору виражене в іноземній валюті і передача квартири в іпотеку, як забезпечення кредиту в іноземній валюті підпадають під дію зазначеного Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», однак ця обставина і підпадання ОСОБА_2 під дію зазначеного закону не може слугувати підставою для відмови в позові.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Даний закон не перешкоджає позивачу звертатись до суду за захистом свого порушеного права та не містить імперативної норми щодо відмови позивачам у захисті їх порушених прав. Даний закон носить тимчасовий порядок і діє до прийняття відповідного закону, який регулює зазначені правовідносини по погашенню основної суми заборгованості вираженої в іноземній валюті. Цим законом визначено лише заборона примусового відчуження нерухомого майна зазначеним в законі категоріям на період дії цього закону, який носить тимчасовий характер, а саме заборона примусового відчуження нерухомого майна на завершальній стадії судового процесу - виконавчому провадженні і ні в якому разі не може стосуватися відмови позивачу в позові з зазначених підстав.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що прийняте судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а отже є незаконним, що відповідно до статті 309 ЦПК України є підставою для скасування та з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового чи зміни рішення.

Позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви у розмірі 3441 грн. (т.1 а.с.1) та при подачі апеляційної скарги у розмірі 1827 грн. (т.2 а.с.42). Однак ці витрати є невірними, відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних відносин» і згідно ч.3 ст.7 Закону України « Про судовий збір» зайво сплачений судовий збір підлягає поверненню.

Витрати слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 відповідно до правил ч.1, 5 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.88, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 грудня 2014 року - скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №06-2.1/4 від 11.01.2008 року в розмірі 745983,95 грн., а саме:

· за кредитом - 487247,40 грн.,

· по відсотках - 198455,16 грн.,

· по пені - 60281,39 грн.,

звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 53,4 кв. м., житловою 27,9 кв. м., що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 07.02.2008 року за реєстровим №436, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 07.02.2008 року за №2677279, зареєстрованого БТІ 07.02.2008 року в реєстровій книзі №757 за реєстровим №1336/74971 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, р/р № 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346, місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14) шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну реалізації предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна. Виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки проводити після закінчення дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 236,50 грн., з яких: за подання позовної заяви 114,70 грн. та подання апеляційної скарги 121,80 грн.

Судовий збір в сумі 5031,50 гривень підлягає поверненню товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в порядку, визначеному ст..7 Закону України «Про судовий збір».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В. Шемета Т.М.

З оригіналом вірно: Сопрун В.В.