Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/1319/14-ц
Номер провадження 2/540/6/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року. Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Мотріченко О.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача -1 ОСОБА_2

представника відповідача-1 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ПрАТ Страхова компанія Уніка про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП, -

на підставі ч.3 ст. 209 ЦПК України в судовому засіданні 27 січня 2015 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення, -

в с т а н о в и в :

у жовтні 2014 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та послідуючими уточненням позовних вимог, посилаючись на те, що вона є власницею автомобіля НОМЕР_1, керування яким відповідно до Закону України Про дорожній рух доручила ОСОБА_5. Відповідач, 04 вересня 2014 року близько 23.00 год на 8 км + 300 метрів в смт Машівка, керуючи автомобілем НОМЕР_2 та, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, під час зустрічного розїзду з належним їй автомобілем під керуванням ОСОБА_5, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Згідно постанови суду ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2 Крім матеріальної шкоди їй заподіяно також моральну шкоди,у вигляді страждань, оскільки протягом тривалого часу їй доводилося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що вона не могла вночі спокійно спати, сімейний бюджет доводилося суворо економити, що спричинило виникнення пригніченого стану, нервовості. Вона була позбавлена можливості виїжджати з сімєю за місто на відпочинок, що робила раніше, вона та рідні змушені пересісти на інший транспорт, що викликало суттєві незручності, а також заплановані раніше справи довелося відкласти, а від деяких з них відмовитись взагалі через втрату автомобіля. У звязку з наведеним, позивач в остаточній редакції позовних вимог просить стягнути з відповідача на її користь 57 931,22 грн - вартість відновлювального ремонту автомобіля Aуді А6; 600 грн. за проведення експертного дослідження; 234 грн за оформлення нотаріальної довіреності; 1200 грн за правову допомогу; 10 000 грн - моральної шкоди, 1989 грн понесених витрат представником на проїзд на судові засідання та ксерокопіювання документів, а також судовий збір за подання позовної заяви.

У судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та зазначила, що не була обізнана про виплату позивачу страхового відшкодування.

Відповідач та його представник позов визнали частково лише в частині стягнення судового збору, в іншій частині не визнали та вважають, що оскільки страхова компанія заплатила відшкодування в розмірі 48000 грн, а тому саме такою і є вартість відновлювального ремонту. Також відповідач вважає, що 600 грн за проведення експертного дослідження заплатила страхова компанія, в частині понесених позивачем витрат на посвідчення довіреності та правову допомогу, вважає, що не повинен їх відшкодовувати взагалі, оскільки це потрібно було лише позивачу. Щодо моральної шкоди вважає, що вона нічим не підтверджена.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є власником автомобіля Aуді А6, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с.7,9).

04.09.2014 року близько 23.00 год. на 8 км + 300 метрів ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, та під час зустрічного розїзду з автомобілем НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 30.09.2014 постановою Машівського районного суду ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 130, ст.124, ст.122-4 КУпАП (а.с. 28).

З урахуванням викладеного, винним у даній дорожньо-транспортній пригоді є ОСОБА_2, і зазначена постанова суду від 30.09.2014 є преюдиціальною для суду, який розглядає справу. Це випливає з положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, яка вказує, що обставини встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, вина у скоєнні ДТП та пошкодженні внаслідок цього автомобіля позивача ОСОБА_2 доведена і доказуванню підлягає лише розмір шкоди.

Так, як видно з матеріалів справи відповідальність страхувальника була застрахована товариством Страхова компанія Уніка та передбачений ліміт відповідальності, зокрема 100000 грн за шкоду заподіяну життю і здоровю та 50000 грн за шкоду заподіяну майну (а.с. 63).

Статтею 1166 ЦК України передбачено обовязок особи, винної в заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі.

За наслідками огляду автомобіля НОМЕР_5, 12 вересня 2014 р. складено висновок про оцінку транспортного засобу відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля на дату оцінки складає 57 931,22 грн (а.с. 10-24). Витрати понесені позивачем на проведення вказаної оцінки становлять 600 грн (а.с. 29).

В судовому засіданні відповідач зазначив, що страхова компанія заплатила вже позивачу кошти, а тому витрати на оформлення довіреності та на правову допомогу повинна нести сама відповідач.

На підтвердження цього, представником відповідача надано повідомлення страхової компанії Уніка № 125 від 09.01.2015 про те, що Страховиком 08 жовтня 2014 року виплачене страхове відшкодування потерпілій особі ОСОБА_4 в розмірі 48276, 01 грн по системі Аваль-Експрес (а.с. 95).

Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки визначено ст. 1188 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Таким чином, законодавство повязує настання цивільно-правової відповідальності за завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоду з наявністю вини особи, яка цю шкоду завдала.

Крім того, ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

За таких обставин, враховуючи те, що страхова компанія виконала свій обовязок та сплатила позивачу страхове відшкодування в межах ліміту, відповідач не довів, що визначений позивачем розмір збитків за пошкодження автомобіля є меншим ніж вказано позивачем та підтверджено наданим нею висновком про оцінку, а тому суд приходить до висновку, що цивільну відповідальність у даному випадку повинен нести відповідач ОСОБА_2, у звязку з чим з нього на користь позивача підлягає стягненню різниця між спричиненою шкодою та сплаченим страховим відшкодування в розмірі 9655, 21 грн (57931, 22 48276, 01), а також витрати понесені позивачем на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 600 грн.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат понесених на оформлення нотаріальної довіреності на представництво її інтересів в суді в розмірі 234 грн задоволенню не підлягають, оскільки не перебувають в прямому причинно-наслідковому звязку з ДТП, вчиненому з вини відповідача.

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

До моральних страждань позивача суд відносить те, що вона нервувала через спричинення пошкодження її автомобіля, був порушений її уклад життя та вона не могла використовувати свій автомобіль у звязку з чим зазнала емоційних страждань, а тому враховуючи принцип розумності і справедливості, суд визначає відшкодування моральної шкоди в грошовому еквіваленті, що складає по 1000 грн., а відтак позов про стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Решту доводів позивач про спричинення моральної шкоди суд визнає безпідставними, оскільки жодних доказів на їх підтвердження не надано, а як убачається з матеріалів справи після вчинення ДТП майже через місця більша частина майнової шкоди їй була відшкодована страховою компанією, хоча у своєму позові вона цей факт не зазначила.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховуючи те, що позов задоволено частково, а також, що страхове відшкодування позивачу страховою компанією сплачено ще до подачі нею позову до суду, а тому приходить до висновку, що з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі 101, 94 грн.

Разом з тим, оскільки позивачем не було окремо оплачено при подачі позову до суду вимогу немайнового характеру, а включено зайвих 100 грн до оплати судового збору за вимогу майнового характеру, в той час як вимаже немайнового характеру повинна оплачуватися за ставкою 243, 60 грн, а тому з огляду на часткове задоволення позову в цій частині, суд приходить до висновку, що з позивача на користь держави слід стягнути не доплачений судовий збір в розмірі 119, 24 грн та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір відповідно до частини задоволених позовних вимог в розмірі 24, 36 грн.

Крім цього, суд вважає слід відмовити позивачу в стягненні 1200 грн сплачених нею за правову допомогу за квитанцією від 21.10.2014 (а.с. 33), з огляду на те, що доказів на підтвердження надання їй правової допомоги ПП ЮФ АРТ-Глобал та в чому саме вона полягала не надано.

Щодо доводів про стягнення понесених витрат повязаних з явкою представника позивача до суду, суд зазначає наступне.

Так, ч.2 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до судових витрат належать витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду.

Натомість згідно ч.2 ст. 85 цього Кодексу, стороні на користь якої ухвалено рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною лише добові, а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Таким чином, оскільки позивач просить стягнути з відповідача витрати понесені на пальне (а.с. 84), а тому вони відшкодуванню не підлягають. При цьому витрати понесені на копіювання документів для іншої сторони згідно законодавства не віднесені до судових, є обовязком сторони на їх подання, а тому відшкодуванню також не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ПрАТ Страхова компанія Уніка про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 10255, 21 грн, моральну шкоду в розмірі 1000 грн та судовий збір в розмірі 101, 94 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 119, 24 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 24, 36 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Рішення виготовлено та підписано 30 січня 2015 року

Суддя: