Справа №672/1094/15-ц
Провадження №2/672/351/15
23.09.2015 року Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:
Головуючого Сакенова Ю.К.
секретаря Ратушняк Л.В.
представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 23 серпня 2013 року було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Даним рішенням суд стягнув з відповідача 60 000 (шістдесят тисяч) доларів США та 3% річних в розмірі 774, 25 доларів США, що еквівалентно на момент винесення рішення суду - 485 768 грн. 58 коп.
08 жовтня 2013 року відділом державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа №2/672/385/13 від 17 вересня 2013 року.
Станом на даний час боржник не виконав рішення суду від 23 серпня 2013 року, навіть в частині.
Відповідно Городоцьким районним судом рішенням від 23.08.2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача 485768 грн. 58 коп.
В звязку з невиконанням боржником рішення суду по даний час позивач зазнає втрат у вигляді інфляційного знецінення вказаних грошових коштів. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який просторочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Враховуючи вищенаведене відповідач повинен сплатити на користь позивача інфляційне знецінення за період з 10.09.2013р. по 30.06.2015р.: в сумі 377150,72 грн. (485 768,58 грн. Х 1,7764 - 485 768,58 грн. = 377 150,72 грн.) та 3% річних за період прострочення виконання рішення Городоцького районного суду з 10.09.2013 року по 30.06.2015 року в сумі 26 231,50 грн. (0,03% Х 485768,58грн. Х 657днів прострочення) : 365дні = 26 231,50 грн.
Таким чином станом на 30 червня 2015 року в звязку з невиконанням відповідачем рішення Городоцького районного суду від 23.08.2013 року ОСОБА_3 повинен сплатити на користь позивача інфляційне знецінення суми боргу і 3% річних за користування грошовими коштами. На підставі наведеного позивач просить задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
08 жовтня 2013 року відділом державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження згідно виконавчого листа №2/672/385/13 від 17 вересня 2013 року.
Станом на даний час боржник не виконав рішення суду від 23 серпня 2013 року, навіть в частині.
Виходячи з положень п.14 Постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суд у мотивувальній частині рішення наводить розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. При задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у грошовій одиниці України.
Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який просторочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином розрахунок відповідача з позивачем, визначений судом в іноземній валюті має проводитись по курсу цієї валюти на день платежу.
Разом з тим, як передбачено нормами Закону від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні.
Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобовязання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, що стосується трьох процентів річних.
Судові витрати розподілити між сторонами відповідно до вимог ст..88 ЦПК України.
Керуючись ст.526,530,625 ЦК України, ст.10, 57, 60, 88, 209, 213, 214, 215,294 ЦПК України,
Позов задовольнити частково
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя