Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/105/15 Головуючий у 1-й інстанції Клімов В.В.
Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 серпня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Краматорської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління Держземагенства у місті Краматорську Донецької області, про відновлення порушеного права землекористування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Держземагенства у місті Краматорську Донецької області, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_5, про зобов'язання виправити технічні помилки, допущені в "Планах зовнішніх меж користування" Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-ДН№041878, виданого ОСОБА_6, ОСОБА_5.

У подальшому позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги та змінила відповідача.

Після останнього уточнення від 07.04.2014 року (а.с.64-69) позивач звертається з позовом до Краматорської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, Управління Держземагенства у місті Краматорську Донецької області, про відновлення порушеного права землекористування та просить суд зобов'язати Краматорську міську раду відновити порушені права землекористувача ОСОБА_2 (присадибна ділянка за адресою: АДРЕСА_1) а саме: визнати недійсним Державний акт на право постійного користування землею III-ДН№041878, виданий 19.12.2000 року Краматорською Радою народних депутатів громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6; відновити межі між садибними ділянками у АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2; витрати по відновленню межі між садибними ділянками у АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, а також судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування позову зазначила, що 24.05.1977 року ОСОБА_7 подарувала громадянам ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в рівних долях одноповерховий жилий дерев'яний будинок жилою площею 19,5 кв.м з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3. розташований на земельній ділянці площею 1070 кв. м.

Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 21.09.1977 року оку № 398 видано дозвіл ОСОБА_6 на будівництво жилого будинку на земельній ділянці Краматорської міської ради по АДРЕСА_2 (старий номер 36).

Як вбачається з "Викопірування з плану обміру будівельного кварталу" (масштаб 1: 500) від 24.05.1979 року, який знаходиться в Технічному паспорті БТІ на жилий будинок АДРЕСА_2 - загальна земельна площа складає 1070 кв. м, ширина присадибної ділянки по АДРЕСА_1 (стара нумерація № 36 і № 38 відповідно) є прямою: від АДРЕСА_2 далі пряма лінія межі з протилежного боку сараю ("Б") доходить до межі з земельною ділянкою АДРЕСА_4.

Відповідно до "Викопірування з плану обміру будівельного кварталу" від 24.05.1979 р. лінія межі від АДРЕСА_1 до сараю ("Б") і лінія межі після сараю ("Б") в сторону вул. Горького - є прямими і паралельними.

Так як сарай ("Б") присадибної ділянки АДРЕСА_2 (старий номер 36) більшою частиною перебував на суміжній земельній ділянці АДРЕСА_1 то в подальшому відповідно до вимог будівельних норм і контролюючих органів вказаний сарай ("Б") був знесений власниками ОСОБА_6. В Технічному паспорті жилого будинку АДРЕСА_2, виготовленому 07.09.1999 року внесені відповідні зміни: сарай, який станом на 24.05.1979 року був зазначений під літерою "Б" знесений, а сусідній сарай (який станом на 24.05.1979 року зазначений літерою "Г") відповідно до плану земельної дільниці (виготовленому БТІ 07.09.1999 року) вказаний під літерою "Б". Відповідно погріб замість літери "Д" отримав літеру "Г". Згідно технічного паспорту жилого будинку АДРЕСА_2 - межа між присадибними ділянками № 42 і № 44 є прямою: від АДРЕСА_2 далі пряма лінія межі з протилежного боку сараю ("Б") доходить до межі з земельною ділянкою АДРЕСА_4.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2003 року (спадкова справа № 610/02, реєстровий номер 3220), зареєстрованому в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.01.2004 року ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Технічного паспорту на жилий будинок АДРЕСА_1, складеного Бюро технічної інвентаризації м. Краматорську 10.06.2003 року житловий будинок ("А-1") побудований у 1955 році, вбиральня "Д" у 1965 році, сарай ("Г") у 1972 році на земельній ділянці площею 1140 кв. м. Цільове призначення вказаної земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Як вбачається з "Плану земельної ділянки" (масштаб 1:500) Технічного паспорту БТІ на жилий будинок АДРЕСА_1 є прямою, кути повороту зовнішніх меж відсутні, жилий будинок ("А-1") і сарай ("Г") розташовані паралельно до межової лінії. Як вбачається з плану земельної ділянки, складеному у масштабі, зовнішня стіна будинку ("А-1") і зовнішні стіна сараю ("Г") (зі сторони суміжної земельної ділянки АДРЕСА_2 знаходяться на одній лінії - на відстані 1,0 м від межі земельної ділянки будинку АДРЕСА_2.

Раніше, в 2000 році при складанні інженером-землевпорядником Томчуком В.І. "Плану зовнішніх меж землекористування" допущено технічну помилку (описку) при визначені розмірів суміжної з №44 присадибної земельної ділянки №42 по АДРЕСА_1 (яка відображена в "Плані зовнішніх меж землекористування" Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-ДН № 041878). Ця обставина визнається Управлінням Держкомзему у м. Краматорську. В разі застосування розмірів з технічною помилкою в "Плані зовнішніх меж землекористування" загальна площа присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_2 складе 1103 кв. м. Але площа присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_2 складає 1070 кв. м, а не 1103 кв. м.

Краматорська міська рада і Управління Держземагентства у місті Краматорську посилаються на те, що не має можливості внести відповідні виправлення в Державний акт на право постійного користування землею ІІІ-ДН № 041878 і "План зовнішніх меж землекористування" присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_2, підписаного інженером-землевпорядником (начальником Управління Держкомзему у м. Краматорську Томчуком В.І.) - з посиланням на пункт 4.1 наказу Державного комітету України із земельних ресурсів "Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою" від 22.06.2009 р. за № 735/16751.

Позивач ОСОБА_2 зверталась 09.10.2013 року у виконком Краматорської міської ради з проханням видати копію рішення виконкому Краматорської міської ради депутатів трудящих, прийнятого у 1950 році, - про надання ОСОБА_9 у постійне користування частини садибної ділянки АДРЕСА_5. Виконком Краматорської міськради повідомив, що для отримання вказаного до кументу необхідно звернутися в Державний архів Донецької області.

04.11.2013 року Позивач ОСОБА_2 надіслала на адресу Держархіву Донецької області відповідну заяву, в якій просила надати архівні документи, але витребувані документи в архіві відсутні. Долучені до справи позивачкою документи свідчать про побудову будинку АДРЕСА_1 на законних підставах з прийняттям вказаної будівлі Державною комісією.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач просила суд задовольнити уточнені позовні вимоги від 07.04.2014 року, а саме: визнати недійсним Державний акт на право постійного користування землею III-ДН№041878, виданий 19.12.2000 року Краматорською Радою народних депутатів громадянам ОСОБА_5, ОСОБА_6; відновити межі між садибними ділянками у АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2; витрати по відновленню межі між садибними ділянками у АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 серпня 2014 року у задоволені позову відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність рішення суду, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За вимогами ст. 309 ЦПК України апеляційний суд може змінити рішення суду першої інстанції у разі порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2003 р. (спадкова справа № 610/02, реєстровий номер 3220), зареєстрованому в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24.01.2004 р. ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

За Договором дарування, посвідченим Першою Краматорською державною нотаріальною конторою /реєстр № 3351/ і занесений 09.08.1977 р. в в реєстрову книгу Краматорського міськінвентарбюро під № 9942, 24.05.1977 р. ОСОБА_7 подарувала громадянам ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в рівних долях одноповерховий жилий дерев'яний будинок жилою площею 19,5 кв. м з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3, розташований на земельній ділянці площею 1070 кв. м (а.с. 28-29).

Рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради від 21.09.1977 р. № 398 видано до згоду ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на будівництво жилого будинку на земельній ділянці Кра маторської міської ради по АДРЕСА_2 (а.с. 30).

За технічним паспортом на жилий будинок АДРЕСА_1, складеного Бюро технічної інвентаризації м. Краматорську 10.06.2003 р. розмір земельної ділянки - 1140 кв. м. (а.с. 31-34). Відповідно до Технічного паспорту на жилий будинок АДРЕСА_2, складеного Бюро технічної інвентаризації м. Краматорську 07.09.1999 р. розмір земельної ділянки - 1070 кв. м. ( а.с. 35-38).

Відповідно до "Плану зовнішніх меж землекористування" Державного акту на право постійного користування землею III-ДН № 041878, площа присадибної земельної ділянки будинку АДРЕСА_2 складає 1103 кв. м.(а.с. 42).

За інформацією наданої Управлінням Держземагенства у місті Краматорську Донецької області, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, Краматорською міською радою у власність або у користування громадян не передавалась. Земельна ділянка, розташована за адресою: м. Краматорськ, АДРЕСА_2, була передана Краматорською міською радою у постійне користування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 19.12.2000р. про що їм було видано державний акт на право постійного користування землею серії ІІІ-ДН № 041878, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею за 3 №0231. Інформація про виділення вищезазначених земельних ділянок в натурі (на місцевості) та присвоєння їм кадастрових номерів в управлінні відсутня. Згідно генерального плану, виготовленому Земельно- кадастровим бюро від 24.03.2000р., данні якого мали бути перенесені до відповідного державного акту на землю в частину Плану зовнішніх меж землекористування, червона лінія присадибної ділянки АДРЕСА_2 (межа з землями Краматорської міської ради, де проходить саме вулиця) становить 13,80 м, але в Державному акті на право постійного користування землею ІІІ-ДН № 041878, ця довжина становить 15,80 м (межа земельної ділянки від А до Б). (а.с.78)

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку проте, що відповідач Краматорська міська рада не може вносити зміни та не є виконавцем робіт по встановлення (відновленню) меж земельної ділянки, рішення органу місцевого самоврядування про визнання право власності, на підставі якого виданий державний акт ОСОБА_5, ОСОБА_6 не визнавався недійсним. Крім того суд зазначив, що земельна ділянка, розташована за адресою АДРЕСА_1, Краматорською міською радою у власність або у користування громадян не передавалася, позивачка не є землекористувачем, оскільки не набула ані право власності, ані право на постійне користування, ані право оренди земельної ділянки.

За доводами апеляційної скарги суд не надав належної оцінки обставинам справи, безпідставно визначив, що позивачка не є землекористувачем спірної земельної ділянки та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не розробляли технічної документації при відведені земельної ділянки, саме до Міських рад відноситься ведення земельної документації.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції мав відмовити у задоволені позову з підстав не залучення до участі у справі належних відповідачів - власників земельної ділянки .

Відповідно до ч.1 ст. 3, 27,30, 32 ЦПК України та ст. 20 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та здійснює свій захист на власний розсуд.

Цивільне судочинство відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст. 11, ч.1 ст.60 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, 30,33 ЦПК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, та обирає особу яка є відповідачем у справі.

За вимогами ст. ст. 30, 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторін.

Відповідно до ст. 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники. Позовом є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, пред'явлена з метою судового захисту невизнаного, порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу в порядку, передбаченому процесуальним законодавством. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві (ст. 30 ЦПК України)

Згідно зі ст. 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Оскільки відповідно до ст.ст. 27, 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на відміну від сторін (ст. ст. 30, 31 ЦПК України) обмежені в процесуальних правах, суд не вправі постановлювати щодо них рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. ІВласники та землекористувачі суміжних земельних ділянок повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного (ст.ст. 91, 96, 103 Земельного кодексу України).

Статтею 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права і свободи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 33 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обов'язкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання. Цивільний процесуальний Кодекс України виключає можливість апеляційного суду скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити справу як суд першої інстанції.

Відповідно до положень статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Виходячи із того, що оспорюються державні акти, які належать ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та позивач просить відновити межі між садибними ділянками у АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2, відповідачами у справі мають бути саме ОСОБА_5, ОСОБА_6, а їх участь в якості третіх осіб , порушує їх права.

Таким чином, спір за позовом ОСОБА_2 до Краматорської міської ради про визнання державних актів, які належать ОСОБА_5 і ОСОБА_6, відновлення меж між садибними ділянками у АДРЕСА_1 не може бути вирішений на користь жодної із сторін.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає зміні в частині підстав відмови у позові.

Керуючись ст. ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 05 серпня 2014 року у цій справі змінити в частині підстав відмови у позові.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді