Справа 584/606/15-ц
Провадження 2/574/331/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Міщенко В. М.

при секретарі Ключник О. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Путивльської міської ради, ОСОБА_2 про . визнаня за нею право забудовника гаражу та погреба по АДРЕСА_1 та визнання за нею право власності на будівельні матеріали, які були використані нею для будівництва вищезазначеного гаража та погреба ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Путивльської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Путивльської міської ради від 19.07.2012 року" Про виявлення та облік безхозяйного нерухомого майна" визнання права власності на гараж та витребування майна з чужого незаконного володіння.В ході розгляду справа вона 19.10.2015 року змінила свої позовні вимоги та просить суд постановити рішення , яким визнати за нею право забудовника гаражу та погреба по АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на будівельні матеріали, які були використані нею для будівництва вищезазначеного гаража та погреба.

Свої вимоги мотивує тим,що в 1961 році Путивльська міська рада виділила земельну ділянку під будівництво ПО «Сейм» 16-квартирного житлового будинку та господарських будівель в кварталі .АДРЕСА_2. Цей будинок по АДРЕСА_1 було побудовано в 1963 році. ЇЇ сім'я отримала квартиру в цьому будинку.

В 1965-1967 роках деякі мешканці, в тому числі і вона з покійним чоловіком, на виділеній міською радою земельній ділянці, за погодженням з міською радою та з дозволу адміністрації підприємства ПО «Сейм» побудували за свої кошти гаражі, в тому числі і спірний гараж був побудований її сім"єю

22.08.2003 року вона подарувала( продала) квартиру НОМЕР_1 в будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2.

Гараж, розташований поруч з будинком по АДРЕСА_1. вона передала .ОСОБА_2 в тимчасове користування. Гараж не був предметом дарування., про щосвідчить договір, посвідчений нотаріусом.

Вона неодноразово зверталась із заявами до різних інстанцій, в тому числі і міськвиконкому, вказувала на належність її спірного гаража і просила узаконити цю будівлю, але постійно отримувала відмови.

Оскільки судові інстанції відмовили її в праві власності на спірний гараж, вона просить визнати за нею право власності на будівельні матеріали , з яких побудований даний гараж

Путивльська міська рада заперечує проти засдоволення позову, відповідач ОСОБА_2І.в судове засідання не з"явилась, про час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Суд ,дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що підстав для задоволення позову немає.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно 22.08.2003 року подарувала, а фактично продала квартиру НОМЕР_1 в будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_2, відповідно до договору дарування , посвідченого в цей же день приватним нотаріусом та передала їй у користування гараж з погрібом за цією ж адресою.

Розглядаючи даний спір, суд виходить з того, що об'єктом цивільних прав можуть бути речі, в тому числі нерухомі. До нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч.1 ст.181 ЦК України).

При здійсненні державної реєстрації прав власності на нерухоме майно слід ураховувати частину першу статті 186 Кодексу,( станом на 2003 рік діяли положення ст.132 ЦК УРСР) згідно з якою річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приналежність не має самостійного значення та за призначенням без головної речі використовуватись не може, а тому є залежною від головної речі і має допоміжний статус. За загальним правилом приналежність наслідує долю головної речі. Визначення речі приналежністю визначається її природними властивостями, а також характером відносин, що виникають з приводу господарського призначення речі.

І приналежність, і головна річ є фізично самостійними речами, але головна річ має самостійне значення, а приналежність - допоміжне і служить найбільш повному і найкращому використанню головної речі. Головна та приналежна речі утворюють одне ціле, яке передбачає їх використання за єдиним призначенням, а тому вони розглядаються як одна річ.

Рішенням Глухівського міськрайсуду від 16 вересня 2014 року позивачці було відмовлено в задоволенні позову про стягнення вартості гаража та моральної шкоди в звязку з необгрунтованістю її вимог.

Суд виходив із того, що будівництво гаража є самочинним, позивачка не набула на нього права власності, а тому і не має права вимагати відшкодування вартості гаража.

При розгляді даної справи, вимагаючи визнання за нею право власності на будівельні матеріали, витрачені на будівництво гаража, позивачка не надала суду жодних доказів про придбання таких будівельних матеріалів, про їх кількість, наявність, вартість, місцезнаходження, а тому , при таких обставинах, враховуючи, що з моменту винекнення спірних правовідносин минуло більше 10 років, суд не може задовольнити вимоги позивачки. Також позивачкою не надано жодних доказів своїх прав ( виділення земельної ділянки під забудову, технічний паспорт, реєстрація права власності) на забудову гаража, що є підставою для відмови в задоволенні її вимог " за визнання за нею прав забудовника"

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132 ЦК УРСР, 60,213-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Путивльської міської ради, ОСОБА_2 про . визнаня за нею право забудовника гаражу та погреба по АДРЕСА_1 та визнання за нею право власності на будівельні матеріали, які були використані нею для будівництва вищезазначеного гаража та погреба

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Міщенко В.М.