Справа № 405/4259/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Плохотніченко Л.І.

при секретарі Волошиній І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Ленінський районний суд м. Кіровограда з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказав, що з 30 вересня 2002 року по 09 січня 2003 року працював на Інгульській шахті ДП «Схід ГЗК» підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування шахти, з 10 січня 2003 року по 01 жовтня 2003 року електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування дробильно - сортувального комплексу шахти, з 09 березня 2004 року по 01 жовтня 2004 року підземним машиністом електровоза шахти, з 14 березня 2005 року по 31 січня 2007 року підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування шахти, з 01 лютого 2007 року по 18 липня 2014 року підземним гірником очисного забою з повним робочим днем в підземних умовах шахти. Загальний стаж у цеху в умовах впливу шкідливих факторів складає 10 років, 10 місяців та 23 дні. Був звільнений 18 липня 2014 року.

За обставин тривалого стажу роботи у шкідливих умовах де підпадав під дію шкідливих факторів, захворів на професійні захворювання, про що свідчить медичний висновок лікарсько - експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально - профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Українського Науково - дослідного інституту промислової медицини. Встановлено 3 групу інвалідності та втрату 60% професійної працездатності.

У зв'язку з втратою працездатності з причини отримання професійних захворювань, які виникли в результаті дії негативних виробничих факторів під час виконання ним трудових обов'язків, не може продовжувати роботу на підприємстві відповідача тому вимушений був звільнитися з роботи, що потягло за собою втрату можливості отримати дохід для утримання сім'ї та знайти іншу роботу.

Крім того, позивач вказав, що з причини отримання ним професійних захворювань він зазнає моральних страждань внаслідок фізичного болю хребта, м'язів та суглобів. Біль не припиняється і в ночі, не може спокійно спати. Внаслідок порушення нормального життєвого ритму та відсутності відпочинку, став роздратованим, неврівноваженим.

На його утриманні перебуває син, який навчається в технікумі, для утримування та навчання якого необхідні кошти. Вважає, що відповідач повинен сплатити на його користь 150 000, 00 грн. моральної шкоди, розмір якої позивач визначив виходячи з розрахунку 475,00 грн. за кожен день, з моменту звільнення з роботи по день подання позову.

З урахуванням вказаних обставин позивач з даним позовом звернувся до суду.

Позивач у судове засідання з'явився, надав пояснення, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, надав письмові заперечення проти позову, в задоволенні якого просив відмовити.

Представник третьої особи у судове засідання з`явився, заперечень проти позову не надав.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 12.08.1993 року, у період з 21.05.2002 року по 18 липня 2014 року, позивач перебував з відповідачем у трудових відносинах, а саме: з 21.05.2002 року прийнятий слюсарем - електриком по ремонту електрообладнання 5 розряду, з 30 вересня 2002 року по 09 січня 2003 року працював на Інгульській шахті ДП «Схід ГЗК» підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування шахти, з 10 січня 2003 року по 01 жовтня 2003 року електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування дробильно - сортувального комплексу шахти, з 09 березня 2004 року по 01 жовтня 2004 року підземним машиністом електровоза шахти, з 14 березня 2005 року по 31 січня 2007 року підземним електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування шахти, з 01 лютого 2007 року по 18 липня 2014 року підземним гірником очисного забою з повним робочим днем в підземних умовах шахти. Загальний стаж у цеху в умовах впливу шкідливих факторів складає 10 років, 10 місяців та 23 дні. Був звільнений 18 липня 2014 року.

Відповідно до медичного висновку лікарсько - експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально - профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Українського Науково - дослідного інституту промислової медицини, позивачу встановлено професійний характер захворювання 09. 04.2015 року та зроблено висновок, відповідно до якого: 1) Радикулопатія полісегмантарна п/крижова (L4,L5,S1) переважно справа та шийна (С5,С6,С7) переважно зліва, зі стійкими вираженими больовими та м'язово - тонічним синдромами, вираженим порушенням біомеханіки хребта та статико - динамічними порушеннями, нейродистрофічними проявами у вигляді деформуючого артозу та пері артрозу колінних суглобів, ПФС другого ступеню, деформуючого артрозу ліктьових суглобів, ПФС першого - другого ступеню, двобічного плечолопаткового періартрозу, ПФС другого ступеню, зі стійким больовим синдромом, периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок. 2)Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) (група А). Легенева недостатність першого ступеню. 3) Нейросенсорна приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 28.05.2015 року, затвердженого начальником Маловисківського міжрайонного управління ГУ Держсанепідслужби України в Кіровоградській області А..П. Оперчук, комісією зроблено висновок, відповідно до якого позивач підпав під дію шкідливих факторів: фізичного перевантаження, пилу, шуму при виконанні буріння шпурів і шпарин пневматичними бурильними молотками, підготовці бурильних механізмів до роботи і змащенні устаткування, розмітці розташування шпурів і шпарин у відповідності до паспорту буро вибухових робіт, продуванні, промиванні шпурів і заміні коронок і штанг в процесі буріння, доставці устаткування в вибій, виявленні і усуненні несправностей бурового обладнання, протікань повітря і води в з'єднувальних шлангах з буровим устаткуванням і трубопроводами. Професійне захворювання виникло за обставин роботи в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці, обумовлених технологічним процесом на Інгульській шахті ДП «СхідГЗК». На момент розслідування хворий: не здатний працювати за професією.

Причиною виникнення професійних захворювань, відповідно до вказаного акту є несвоєчасне з боку ДЗ «СМСЧ № 19 МОЗ України» виявлення ранніх ознак хронічних профзахворювань у позивача. Заключні акти за результатами періодичних медичних оглядів працівників не містили рекомендацій щодо оздоровчих заходів.

У відповідності до довідки до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 863672 від 09.06.2015 року, позивачу встановлено третю групу інвалідності з 8.06.2015 року, причина інвалідності: професійне захворювання.

Ступінь втрати позивачем професійної працездатності у відсотках склав 60% з 8.06.2015 року, про що свідчить довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії 10 ААА № 251883 від 09.06.2015 року, видана обласною МСЕК №2.

З 19.10.2014 року, позивачу припинено виплату допомоги по безробіттю, відповідно до п. 1.1 ст. 31 Закону України « Про загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття».

Згідно з копією студентського квитка серії НОМЕР_3 від 01 жовтня 2011 року, син позивача ОСОБА_3 навчається у Вищому навчальному закладі «Кіровоградський технікум механізації сільського господарства».

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Згідно з ч. ч. 1, 4 та 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що обставини, на які посилався в позові та під час розгляду справи позивач знайшли своє підтвердження, а саме: позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, під час чого отримав низку професійних захворювань, які потягли за собою неможливість продовження трудових відносин, звільнення з роботи, та як наслідок - погіршення стану здоров'я: фізичний біль хребта, м'язів та суглобів, які не припиняються в ночі, безсоння внаслідок порушення нормального життєвого ритму, роздратованість, неврівноваженість, приниження гідності щодо неможливості в молодому віці утримувати свою сім'ю, інші душевні переживання та страждання.

Враховуючи зазначене суд не погоджується з запереченнями відповідача проти позову.

Але суд вважає, що позов, з урахуванням принципу розумності та справедливості підлягає частковому задоволенню.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до вимог ст. 79, 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000,00 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», на користь держави судовий збір у сумі 350,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Л. І. Плохотніченко