Справа № 489/2548/15-ц
Номер провадження 2/489/1553/15
РІШЕННЯ

Іменем України

10 липня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі-відповідач 1), ОСОБА_2 (далі-відповідач 2), Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (далі-відповідач 3) про визнання недійсними електронних торгів, протоколу, акту про реалізацію та свідоцтва про право власності,

встановив

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при реалізації його майна було грубо порушено процедуру призначення та проведення торгів з реалізації арештованого майна, а саме: державний виконавець неправомірно направив документи щодо реалізації майна в останній 10- й день строку, не враховуючи, що позивач мав право в цей день подати свої заперечення на рецензію в судовому порядку. В той час, коли позивач оскаржував у судовому порядку рецензію на звіт про оцінку нерухомого майна, його майно було виставлено на торги та реалізовано за стартовою ціною. Також посилався на те, що квартира належить на праві спільної сумісної власності і ОСОБА_3, його частка виділена не була, тому це грубе порушення закону. Окрім цього, зазначає, що його не повідомили, ані про передачу майна на торги, ані про проведення торгів.

09.06.2015 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, доповнивши вимогу про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно недійсним.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати недійсними електронні торги, визнати недійсним протокол проведення електронних торгів, визнати недійсним акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач та представники в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в задоволені позову.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

10.12.2012 складено акт опису й арешту майна, за яким було описано квартиру № 77 за адресою: вул. 11 Лінія, 115 в м. Миколаєві (далі-спірна квартира) в межах примусового виконання зведеного виконавчого провадження (а. с. 15-16).

Постановою від 08.10.2014 призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності для оцінки спірної квартири (а. с. 17).

22.10.2014 суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання було надано висновок з незалежної оцінки майна - трикімнатної квартири, що розташована за адресою: вул. 11 Лінія,115 в м. Миколаєві (а. с. 18).

Оскільки боржник не погодився з оцінкою квартири, державним виконавцем було призначено рецензування висновку експерта-оцінювача та 29.12.2014 суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 було складено рецензію на звіт з незалежної оцінки майна (а. с. 27).

30.01.2015 позивачем було подано до Ленінського районного суду м. Миколаєва позовну заяву про призначення нової експертизи з оцінки спірної квартири, однак ухвалою від 03.02.2015 відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом.

02.02.2015 державним виконавцем передано документи до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області для реалізації квартири на прилюдних електронних торгах.

09.02.2015 ОСОБА_1 подав до Ленінського районного суду м. Миколаєва скаргу на дії державного виконавця з проханням скасувати звіт про оцінку та зобов'язати виконавця призначити повторну експертизу.

10.03.2015 сформовано протокол № 59730 про проведення електронних торгів (а. с. 13).

19.03.2015 ухвалою суду було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_1 (а. с. 39). Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Миколаївської області вказана ухвала залишена без змін.

26.03.2015 державним виконавцем складено акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів (а. с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу у передбачений законом спосіб.

Однією з підстав позову позивач вказує те, що до реалізації не було виділено його частку та квартира є спільною сумісною власністю його та ОСОБА_3

Таким чином, позивач вказує, що порушено права ОСОБА_3, а він не має повноважень на звернення до суду з позовом про захист її прав. ОСОБА_3 не позбавлена можливості самостійно звернутися з окремим позовом за захистом своїх прав, якщо вважає, що її права було порушено.

Порядок реалізації арештованого майна встановлений Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21 квітня 2005 року та «Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року №68/5.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Законом України "Про виконавче провадження", а також Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, відповідно до Наказу № 656/5, затвердженого Міністерством юстиції України від 16.04.2014.

Відповідно до п. 1 розділу І Тимчасового порядку електронні торги - прилюдні торги (аукціон), що здійснюються в електронній формі в Системі.

Таким чином, посилання позивача та його представника на те, що застосування процедури електронних торгів суперечить чинному законодавству є безпідставним.

Посилання позивача на те, що державний виконавець був зобов'язаний зупинити продаж майна, оскільки в суді розглядалась його скарга є безпідставними.

Серед переліку підстав зупинення виконавчого провадження, зазначених у ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" підстава, на яку посилається позивач відсутня. Оскарження висновку не є обов'язковою підставою для зупинення виконавчого провадження.

В п. 7 зазначеної статті вказано на зупинення судом реалізації арештованого майна, тобто реалізація майна зупиняється у випадку наявності мотивованої ухвали суду. З матеріалів справи вбачається, що судом зупинення арештованого майна не відбувалося.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Позивачем не зазначено обставин, які б свідчили про істотне порушення його прав при реалізації майна з прилюдних електронних торгів, не надано докази, які б підтверджували порушення процедури проведення торгів, а тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_2, Державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України про визнання недійсними електронних торгів, протоколу, акту про реалізацію та свідоцтва про право власності в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня під час проголошення рішення - з моменту отримання копії рішення.

Суддя В. В. Кокорєв