Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/221/15 Головуючий у 1 інстанції Кляшторний В.С.
Суддя-доповідач: Боєва В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Боєвої В.В.,

Суддів Денисенко Т.С., Коваленко А.І.,

При секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою садівничого товариства «Журналіст» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Садівничого товариства «Журналіст», третя особа Вільнянський РЕМ ВАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, поновлення членства та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до СТ «Журналіст» про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів, поновлення членства та зобов'язання вчинити певні дії .

Позивач зазначав, що він був членом садового товариства СТ «Журналіст» з 1987 року. 04.03.2010 року на основі правоприємства створено садівниче товариство «Журналіст», до складу якого увійшли всі члени попереднього товариства.

Головою правління СТ «Журналіст» було обрано Сенютич Світлану Анатоліївну, з якою в нього склались неприязні стосунки. В березні 2011 р. Сенютич С.А. надіслала йому лист без підпису та печатки, в якому зазначалось, що СТ «Журналіст» припиняє подачу на його ділянку електроенергії, питної та поливної води у зв'язку з виключенням його зі складу СТ «Журналіст». Скориставшись його відсутністю голова правління товариства Сенютич С.А. разом з невідомими особами відрізали електричні лінії та відключили його ділянку від подачі електроенергії та поливної води.

На його письмове звернення з проханням поновити постачання електроенергії та води він отримав відповідь, написану особисто Сенютич С.А., за підписом членів СТ «Журналіст» від 04.06.2011р. де було зазначено, що рішенням загальних зборів його виключили з членів садового товариства, а рішенням від 18.01.2011 р. - відключили від електропостачання та водопостачання. З рішеннями його ніхто не ознайомлював.

Позивач також вказував, що на протязі трьох років намагався в досудовому порядку вирішити питання про поновлення його в членах СТ «Журналіст» та відповідно підключення його ділянки до електропостачання та водопостачання. Він декілька разів звертався з цього приводу до Сенютич С.А., до Вільнянського РВ УМВС України в Запорізькій області, ініціював запит адвоката, але ці дії не дали ніякого результату.

Посилаючись на ці обставини, просив рішення загальних зборів садівничого товариства «Журналіст» від 23.05.2009 р. в частині виключення його з числа членів СТ «Журналіст» визнати незаконним та скасувати; поновити його членство у складі садівничого товариства «Журналіст», рішення загальних зборів садівничого товариства «Журналіст» від 18.01.2011 р. в частині відключення його земельної ділянки від електропостачання та водопостачання визнати незаконним та скасувати, зобов'язати садівниче товариство «Журналіст» поновити надання йому послуг з подачі електроенергії та води для поливу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовані рішення загальних зборів СТ «Журналіст» від 23.05.2009 р. в частині виключення ОСОБА_2 з числа членів СТ «Журналіст» та рішення загальних зборів СТ «Журналіст» від 18.01.2011 р. в частині відключення земельної ділянки ОСОБА_2 від електропостачання та водопостачання.

Поновлено членство ОСОБА_2 у складі Садівничого товариства «Журналіст».

Зобов'язано Садівниче товариство «Журналіст» поновити надання послуг ОСОБА_2 з подачі електроенергії та води для поливу.

Не погоджуючись з рішенням суду, СТ «Журналіст» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні спору суд першої інстанції посилався на положення статей 2, 13, 15 Закону України «Про кооперацію».

Задовольнивши позов, суд виходив з того, що питання про виключення ОСОБА_2 не було зазначено в порядку денному загальних зборів, рішенням яких його було виключено із членів товариства. Підстави, з яких позивача виключили - «За недовіру», не передбачені ані законом, ані Статутом СТ «Журналіст». З огляду на те, що рішення загальних зборів товариства від 18.01.2011 р. про припинення подачі на ділянку позивача електроенергії, питної та поливної води, оскільки він не є членом СТ «Журналіст», є похідним від рішення загальних зборів СТ «Журналіст» від 23.05.2009 року в частині виключення ОСОБА_2 із членів товариства, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання недійсним і рішення загальних зборів товариства від 18.01.2011 р. про припинення подачі на ділянку позивача електроенергії, питної та поливної води.

В засіданні суду апеляційної інстанції, яке відбулося 28.01.2015 року представник СТ «Журналіст» - голова правління цього товариства Сенютич С.А. заявила клопотання про допит свідків. Таке ж саме клопотання у письмовому вигляді було зареєстровано канцелярією апеляційного суду 15.01.2015 року. Заслухавши думку учасників апеляційного розгляду справи, судова колегія ухвалою, постановленою на місці, відмовила у задоволенні клопотання про допит свідків.

Крім того, Сенютич С.А. просила звернути увагу суду на те, що ОСОБА_2 був виключений із членів садового товариства рішенням зборів від 29.05.2009 року, а не від 23.05.2009 року, як вказано в позовній заяві та зазначено в оскаржуваному рішенні. На підтвердження цих доводів просила долучити до матеріалів справи письмові докази, які були напередодні доставлені до апеляційного суду та зареєстровані канцелярією суду 27.01.2015 року. Ухвалою колегії суддів, постановленою на місті, дані письмові докази долучені до матеріалів справи (а. с. 220-248).

Посилання апелянта на те, що в судовому рішенні невірно вказано, що збори, рішенням яких виключено ОСОБА_2 із членів садівничого товариства «Журналіст», відбулися 23.05.2009 року, не впливають на суть оскаржуваного рішення, оскільки голова правління СТ «Журналіст» зазначала, що в протоколі дата зборів була вказана нечітко, не видно було, чи-то 23.05.2009 року чи-то 29.05.2009 року ( а. с. 125-128; 236-239).

Сама процедура проведення зборів та всі необхідні документи судом досліджувалися, а неправильне зазначення у судовому рішенні дати проведення зборів - з огляду на те, що інших зборів у травні 2009 року не відбувалося - є підставою для застосування судом першої інстанції положень статті 219 ЦПК України, якою передбачено право суду на виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні.

Основні доводи апеляційної скарги Садівничого товариства «Журналіст» полягають в тому, що суд першої інстанції не взяв до уваги заяву відповідача про застосування строку позовної давності. Апелянт посилається на те, що позивачем ОСОБА_2 пропущено строк позовної давності, оскільки він узнав про порушення свого права ще 29.05.2009 року, тому що був присутнім на загальних зборах товариства, на яких його виключили з членів СТ «Журналіст», а тому вважає, що суд повинен був відмовити у задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності.

Такі доводи апеляційної скарги є неспроможними.

З матеріалів справи видно, що суд першої інстанції не залишив поза увагою доводи відповідача щодо спливу позовної давності і з тих підстав досліджувалися матеріали справи та пояснення учасників судового розгляду. В мотивувальній частині судового рішення зазначено, що строк позовної давності не підлягає застосуванню до позовних вимог, оскільки про дату порушення своїх прав позивач дізнався лише тоді, коли в попереднє судове засідання, яке відбулось 22.08.2014 р., представник відповідача надала копію статуту та протоколу загальних зборів СТ «Журналіст» від 23.05.2009 р., в якому йшлося про виключення позивача зі складу членів СТ «Журналіст» . Позивач дійсно був присутній на цих зборах, але оскільки питання про його виключення не було зазначено в порядку денному, він відзвітував як колишній скарбничий та пішов до закінчення зборів, що підтверджується самим протоколом (а. с. 125-128).

В довідці від 15.12.2009 р., виданій позивачеві за підписом Сенютич С.А. зазначено що позивач є членом СТ «Журналіст», тобто він продовжував членство в товаристві майже через півроку після виключення із членів товариства (а. с. 180).

В членській книжці позивача зазначено, що він сплачував членські внески до грудня 2010 р. включно, в той час як рішенням зборів його виключили зі складу товариства в травні 2009 р. (а. с. 6-8).

Про порушення свого права ОСОБА_2 дізнався лише в березні 2011 року - після отримання ним повідомлення про те, що за рішенням зборів від 18.01.2011 року садівниче товариство «Журналіст» припиняє надавати йому послуги по подачі електроенергії, поливної води, питної води та відповіді про незмінність рішення зборів від 18.01.2011 року, яку він отримав 11.06.2011 року (а. с. 4; 16). На протязі трьох років позивач намагався в досудовому порядку вирішити питання про поновлення його в членах СТ "Журналіст" та відповідно підключення його ділянки до електропостачання та водопостачання. Він декілька разів звертався з цього приводу до Сенютич С.А., до Вільнянського РВ УМВС України в Запорізькій області, ініціював запит адвоката (в матеріалах справи), але ці дії не дали ніякого результату і він змушений був 11.10.2013 р. звернутися до суду за захистом своїх прав.

За змістом статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 статті 261 ЦК України передбачено, що позовна давність починається з моменту коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що про існування рішення про виключення позивача зі складу товариства від 23.05.2009 р. позивач дізнався тільки 22.08.2014р., а право позивача на користування електроенергією та паливною водою було порушено в січні 2011 р., про що він дізнався в березні 2011 р., що є доказом того, що строк позовної давності позивачем пропущено не було.

Також апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Апелянт вказує, що суд посилався на статтю 2 Закону України «Про кооперацію», проте, правовідносини сторін регулюються Законами України «Про об'єднання громадян» (який діяв до 01.01.2013 року) та Закону України «Про громадські об'єднання», а тому вважає, що судове рішення не відповідає обставинам справи та вимогам матеріального права.

Ці доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням загальних зборів садівничого товариства "Журналіст" від 23.05.2009 р. позивача було виключено з числа членів садового товариства за недовіру.

З матеріалів справи та пояснень сторін видно, що в попередньому судовому засіданні, яке відбулось 22.08.2014 р., представник відповідача надала копію статуту та протоколу загальних зборів СТ «Журналіст» від 29.05.2009 р., в якому йшлося про його виключення зі складу учасників СТ «Журналіст». Позивач дійсно був присутній на цих зборах, але оскільки питання про його виключення не було зазначено в порядку денному, він відзвітував та пішов до закінчення зборів і не знав про рішення цих зборів про його виключення з членів товариства. Про існування рішення, в якому зазначено: «Згідно статуту садового товариства вивести ОСОБА_2 із членів товариства за недовіру», позивач дізнався тільки в попередньому судовому засіданні (а. с. 125-128).

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, посилався на положення статті 13 Закону України «Про кооперацію», в якій вказано, що членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу, тобто, відсутні підстави для виключення із членства «За недовірою».

Статтею 13 Закону України «Про об'єднання громадян» (який діяв на час проведення оспорюваних позивачем зборів товариства) передбачено: « Об'єднання громадян діє на основі статуту або положення (далі - статутний документ).

Статутний документ об'єднання громадян повинен містити:

1) назву об'єднання громадян (повну, а також скорочену відповідно до частини третьої статті 12-1 цього Закону), його статус та юридичну адресу;

2) мету та завдання об'єднання громадян;

3) умови і порядок прийому в члени об'єднання громадян, вибуття з нього;

4) права і обов'язки членів (учасників) об'єднання;

5) порядок утворення і діяльності статутних органів об'єднання, місцевих осередків та їх повноваження;

6) джерела надходження і порядок використання коштів та іншого майна об'єднання, порядок звітності, контролю, здійснення господарської та іншої комерційної діяльності, необхідної для виконання статутних завдань;

7) порядок внесення змін і доповнень до статутного документа об'єднання;

8) порядок припинення діяльності об'єднання і вирішення майнових питань, пов'язаних з його ліквідацією.

У статутному документі можуть бути передбачені інші положення, що стосуються особливостей створення і діяльності об'єднання громадян.

Статутний документ об'єднання громадян не повинен суперечити законодавству України».

Оскільки при вирішенні спору суд не обмежився посиланням на положення Закону України «Про кооперацію», а досліджував всі докази в справі, в тому числі, наданий відповідачем Статут садівничого товариства «Журналіст», зареєстрований рішенням виконкому Вільнянської районної ради народних депутатів № 252 від 10.09.1987 року (Статут в цій редакції діяв на час прийняття рішення загальних зборів від 29.05.2009 року; заміна свідоцтва про державну реєстрацію відбулася лише 05.11.2010 року; нова редакція Статуту - затверджена під час розгляду справи - загальними зборами 18.10.2014 року), в якому також відсутні зазначені підстави для виключення із членів товариства - «За недовірою», то помилкове посилання суду першої інстанції на положення Закону України «Про кооперацію» не впливає на висновки суду стосовно того, що підстава виключенняпозивача зі складу товариства за недовіру - є незаконною, оскільки така підстава не передбачена ані законом, ані статутом (а. с. 150-170; 47; 224).

Також суд правильно зазначав, що всі членські внески позивач сплачував своєчасно і в повному обсязі, положення статуту товариства не порушував. Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 12.06.2011р., затвердженої начальником Вільнянського РВ УМВС України в Запорізькій області (за заявою Сенютич С.А.) в діях позивача відсутній склад злочину, тобто всі претензії до нього з приводу незаконного використання коштів товариства є необґрунтовані. Крім того, суд посилався на те, що згідно пункту 21 Статуту товариства - виключення з членів СТ відбувається за рішенням правління облорганізації СЖУ і профкому редакції, чого не було у даному випадку - при проведенні загальних зборів 23.05.2009 року (а. с. 160-161). Тобто, рішення загальних зборів товариства не відповідає вимогам п.21 Статут СТ «Журналіст» та має бути визнано незаконним в частині виключення ОСОБА_2 з членів СТ «Журналіст».

Посилаючись на те, що рішення загальних зборів садівничого товариства «Журналіст» від 23.05.2009 р. в частині виключення позивача з числа членів СТ «Журналіст» є незаконним та підлягає скасуванню, суд першої інстанції, виходячи з того, що рішення загальних зборів товариства від 18.01.2011 р. про припинення подачі на ділянку позивача електроенергії, питної та поливної води - з тих підстав, що ОСОБА_2 не є членом СТ «Журналіст», дійшов висновку що це рішення також є незаконним, оскільки воно є слідством незаконного рішення про виключення позивача зі складу СТ «Журналіст».

З огляду на вищевикладене судова колегія вважає, що по справі постановлено законне і обґрунтоване рішення, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Садівничого товариства «Журналіст» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: