АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Самокиші О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договору № ZPXRRX03980004 від 31.05.2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9208,79 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.05.2009 року. Проте, в порушення умов договору ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 57296,96 грн.; з ПАТ "Акцент - банк", ОСОБА_2 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з ОСОБА_2 стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200,00 грн. та судовий збір.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2014 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду і увалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", керуючись ч.4 ст. 267 ЦК України, беручи до уваги письмову заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності у три роки для звернення до суду для захисту свого порушеного права.

З таким висновком суду погодитись не можна.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до п.6.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам терміни позовної давності встановлено за домовленістю сторін тривалістю у 5 років.

Відповідно до п. 3.2 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, сторони встановили строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. З ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції на вищезазначені обставини та норми законодавства уваги не звернув та помилково відмовив у задоволенні позовних вимог з підстав спливу строку позовної давності у три роки.

Проте, як вказує позивач, відповідно до договору № ZPXRRX03980004 від 31.05.2007 року відповідач ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 9208,79 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.05.2009 року. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 умов договору заборгованість за ним станом на 18.03.2013 р. склала 67296,96 грн., в тому числі 9208,80 грн. - заборгованість за кредитом; 24376,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2541,73 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 27488,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3180,81 грн. - штраф (процентна складова).

Зобов'язання Позичальника, що випливали зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом.

На підтвердження своїх вимог позивач надав суду копію заяви позичальника.

В ході розгляду справи відповідач заперечував факт укладання зазначеного договору та пояснив, що вказану заяву він не підписував і коштів не отримував. Більш того, заборгованість за кредитним договором відповідачем не виплачувалась.

Також встановлено, що ОСОБА_2 26 лютого 2013 року звернувся до Пологівського РВ ГУМВС України в Запорізький області з заявою про вчинення щодо нього шахрайських дій, підроблення невідомою особою документів від його імені та отримання нібито ним кредиту в ПАТ КБ "ПриватБанк", яка внесена до ЄРДР і за цим фактом відкрито кримінальне провадження № 0000274 за ч. 1 ст. 358 КК України та проводиться досудове розслідування, що вбачається з довідки Пологівського РВ ГУМВС України в Запорізький області та копії витягу з кримінального провадження. Станом на 16.09.2013 року особа, що вчинила злочин, не встановлена, досудове розслідування триває (а.с.35,36).

З метою проведення почеркознавчої експертизи щодо встановлення справжності підпису відповідача ОСОБА_2 на кредитному договорі № ZPXRRX03980004 від 31.05.2007 року, відповідач та його представник просили суд витребувати у ПАТ КБ "ПриватБанк" оригінал даного кредитного договору, проте представник банку вказав на неможливість його надання, у зв'язку з його вилученням слідчими органами(а.с.80-81) та де наразі він знаходиться їм не відомо.

Розглядаючи справу, суд першої та апеляційної інстанції неодноразово намагався з'ясувати обставини щодо вилучення кредитної справи співробітниками міліції, однак її місцезнаходження встановити не вдалось, нічого з цього приводу не зміг пояснити і представник позивача. Більш того, позивач жодних дій щодо розшуку кредитної справи позичальника ОСОБА_2 не вчиняв і, відповідно до ст. 11 ЦПК України, розпорядився своїми правами щодо надання доказів на власний розсуд.

Відповідно до ст. 64 ЦПКУкраїни, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Згідно ст.ст. 10, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Враховуючи, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладання відповідачем кредитного договору, отримання ним на підставі заяви позичальника кредиту, оскільки за наданою позивачем копією заяви позичальника не можливо встановити за допомогою проведення експертизи, чи дійсно вона була підписана відповідачем, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності позову.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що кредитна справа ОСОБА_2 вилучена працівниками міліції, а тому є підстави для задоволення позову не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують висновків суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: