З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 20 жовтня 2015 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей, -
Позивач звернулася до суду з вищезгаданим позовом, за яким зазначила, що вона має двох дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких записаний ОСОБА_5.
Рішенням суду від 13.05.2015 року відповідач визнаний батьком вказаних дітей, згодом він відібрав сина ОСОБА_6 у позивача.

Позивач працює та створила гідні умови життя та розвитку своїх дітей.

Позивач просить суд визначити місце проживання дітей з нею за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представник на заявленому позові наполягли за вказаними в ньому підставами, а відповідач не явився.

В силу ст. 224 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу заочно.

Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької областіпросила розглядати справу без участі її представника, при цьому суду був наданий висновок районної адміністрації про доцільність визначення місця проживання дітей з їх матірю.

Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Як вбачається із відповідних свідоцтв про народження, матірю дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є позивач - ОСОБА_1, а батьком яких записаний ОСОБА_5.

Натомість, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.05.2015 року відповідач був визнаний батьком вказаних дітей.

Як пояснила позивач, натепер діти проживають з нею, бо відповідач 30 серпня 2015 року добровільно повернув сина ОСОБА_6 у позивачу.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами норм Кодексу про шлюб та сімю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

При цьому судом не виявлено та не встановлено таких виключних обставин, які за змістом принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року давали б підстави дійти висновку про можливість розлучення дітей з матір'ю.

Наявні в матеріалах справи докази вказують на відсутність таких виключних обставин, в тому числі і на відсутність обставин, передбачених ч.2 ст. 161 СК України, які б перешкоджали б передачі дітей для проживання їх матері.

Більш того, орган опіки та піклування за своїм висновком вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей саме разом з матір'ю, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем постійного проживання якої є адреса: АДРЕСА_1.

Як вказує ч.4 ст.29 СК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Встановлено, що дійсним місцем проживання названих дітей та їх матері на час ухвалення рішення є також адреса: АДРЕСА_1 (висновок органу опіки та піклування, акт обстеження умов проживання, довідка з місця проживання).

Задовольняючи позов, суд констатує наявність усіх обставин, які утворюють сприятливу обстановку для проживання дітей з позивачем, а саме: вік матері, її працевлаштованість, постійний заробіток, створені нею належні житлово-побутові умови для виховання дітей, позитивні характеристики позивача з місця навчання її дітей, що свідчить про належний рівень емоційно-вольових якостей позивача та її уважне ставлення до виконання своїх батьківських обовязків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 157, 160, 161, 192 СК України, ст.ст. 3, 10, 57-60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити місцем проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з їх матірю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін