Справа №461/3651/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.

при секретарі Скаб В.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 у період з 27 листопада 2001 року по 07 вересня 2015 року, коли шлюб був розірваний. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 вересня 2012 року з ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 700 грн. на місяць. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер.

Відповідач по справі ОСОБА_5 є бабусею неповнолітньої дитини ОСОБА_7., і, на думку позивача, зобов'язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 700 грн. щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, просив задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснив, що підставою для стягнення аліментів з бабусі є те що дитина не має батька, оскільки він помер, та те, що мати має маленьку заробітну плату і не може утримувати дитину у зв'язку з економічною кризою, інфляцією та ростом цін. Бабуся має декілька квартир, і можливо отримує дохід від здачі їх в оренду. Крім того, причиною звернення до суду є погане ставлення відповідача до позивача.

Представник відповідача та відповідач проти задоволення позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні з огляду на наступне. По-перше, відповідач не має можливості сплачувати аліменти на неповнолітню дитину бо є пенсіонером за віком. По-друге, мати дитини зобов'язана відповідно до вимог Сімейного Кодексу України утримувати дитину, звертатися до державних органів для отримання соціальної допомоги. По-третє, дитина отримує пенсію у зв'язку із втратою годувальника, при цьому її розмір суттєво перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Щодо наявності квартир, відповідач визнала, що в одній квартирі проживає вона з непрацездатним чоловіком, дружиною померлого сина та онуком. У другій квартирі за рішенням суду проживає позивач з онукою. Матеріальну допомогу відповідач надає у разі можливості, але щомісячно сплачувати аліменти не в змозі, так як є пенсіонером, часто хворіє вона та її чоловік.

Заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження, батьками неповнолітньої ОСОБА_5 ОСОБА_7 є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.8).

Рішеннями Галицького районного суду міста Львова від 07 вересня 2012 року та від 18 вересня 2012 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був розірваний, з останнього стягнуті аліменти на утримання доньки (а.с.12,13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер, про що свідчить відповідне свідоцтво (а.с.10).

У зв'язку із вищенаведеним фактом, ОСОБА_9, з 01 листопада 2014 року призначена пенсія в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Станом на 01 травня 2015 року розмір пенсійної виплати становить 2140, 68 гривень.

Приписами статті 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, законодавець такий обов'язок покладає і на матір, і на батька.

В судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено, що у зв'язку із смертю батька і припиненням виплати аліментів, неповнолітній дитині призначена державна пенсія у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, встановлений Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік». При цьому, судом враховано, що мати ОСОБА_7 є працюючою особою, має постійний дохід.

Згідно із нормами статті 265 Сімейного Кодексу України баба, дід зобов'язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд не погоджується з позицією позивача, що відповідач по справі - бабуся неповнолітньої дитини, в змозі надавати матеріальну допомогу. Остання є непрацездатною особою, отримує пенсію за віком, згідно її пояснень, у розмірі 2850 гривень.

В судовому засіданні відповідачем був визнаний факт, що вона має на праві власності дві квартири, в одній з яких вона проживає з родиною, а в другій позивач з онукою. Доказів, що відповідач отримує дохід від здачі в оренду квартир, суду надано не було, а відтак суд вважає їх припущеннями позивача.

Крім того судом не приймаються посилання представника позивача на матеріали кримінального провадження (а.с.120-132), виконавчого провадження (а.с.112-118) як на підставу позову, оскільки вони не мають відношення до спірних аліментних правовідносин.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання онуки необґрунтованими і приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки позивач, відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 212, 215-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів , - відмовити повністю.

Рішення постановлене в нарадчій кімнаті, в судовому засіданні 21 травня 2015 року проголошено його вступну та резолютивну частини. Повний текст рішення суду виготовлений 25 травня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.Д.Фролова