Справа № 466/4865/14 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/391/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ПАТ «ОКСІ БАНК» - Грень Т.Я.,

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення та ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОКСІ БАНК», треті особи: реєстраційна служба Львівського міського управління юстиції, приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання договору іпотеки недійсним,-

встановила:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 та двох земельних ділянок площею 0,1500 га та 0,1000 га, розташованих за цією ж адресою, укладеного 01 серпня 2011 року між публічним акціонерним товариством (далі-ПАТ) «ОКСІ БАНК» (іпотекодержателем) та ОСОБА_5 (іпотекодавцем), від імені якої діяла позивач на підставі довіреності, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі під №3733.

Свої вимоги позивач ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що іпотекодавець ОСОБА_5 не мала права розпоряджатись нерухомим майном, яке було передано в іпотеку банку за оспорюваним договором іпотеки, оскільки фактичним власником цього майна була позивач, так як укладені між нею, як продавцем, та ОСОБА_5, як покупцем, договори купівлі-продажу цього майна не були спрямовані на настання реальних наслідків, оскільки, насправді, приховували укладений договір позики грошових коштів на суму 200 тисяч гривень під заставу вказаного нерухомого майна. Крім того, як на підставу для визнання недійсним договору іпотеки, позивач посилалась на те, що в момент підписання цього договору вона перебувала у хворобливому стані та в стані сильного душевного хвилювання, внаслідок чого не розуміла значення своїх дій і не бажала настання обумовлених договором іпотеки правових наслідків. Як на правову підставу для визнання оспорюваного договору недійсним, позивач посилалась на ст.ст.203, 215 та 225 ЦК України.

За заявою позивача ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 липня 2014 року було забезпечено позов у даній справі шляхом накладення заборони ПАТ «ОКСІ БАНК» та будь-яким третім особам вчиняти дії, пов»язані з реєстрацією та перереєстрацією права власності на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1; земельну ділянкою площею 0,1500 га, яка розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення - будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель; земельну ділянкою площею 0,1000 га., яка розташована в АДРЕСА_1, цільове призначення - особисте селянське господарство, - в тому числі, але не обмежуючись, із забороною у позасудовому порядку звертати стягнення на назване нерухоме майно шляхом набуття права власності на предмет іпотеки чи продажу предмету іпотеки згідно з договором іпотеки від 01 серпня 2011 року, укладеного між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ОСОБА_5, та накладення арешту на вказане вище нерухоме майно (а.с.27).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2014 року в задоволенні вказаного вище позову ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2014 року скасовано заходи забезпечення позову у даній справі, вжиті ухвалою цього суду від 17 липня 2014 року.

Рішення та ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_2 в особі свого представника - ОСОБА_3

Апелянт просить скасувати рішення суду з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було враховано тих обставин, що станом на момент передачі будинку та земельних ділянок в іпотеку банку фактичним власником та користувачем іпотечного майна була ОСОБА_2, і що остання на момент підписання договору іпотеки від імені ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не бажала настання обумовлених договором іпотеки правових наслідків, на підтвердження чого просила суд призначити психіатричну експертизу, в якій їй було безпідставно та в порушення вимог процесуального закону відмовлено.

Апелянт також просить скасувати й названу вище ухвалу суду з підстав порушення норм процесуального закону та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Свої доводи в цій частині апелянт обґрунтовує тим, що заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача та як гарантія реального виконання рішення суду, а тому, з урахуванням положень договору іпотеки щодо задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки шляхом його продажу іншим особам та набуття у власність в позасудовому порядку, вважає, що суд передчасно вирішив питання про скасування вжитих заходів забезпечення позову у даній справі, оскільки ухвалене рішення суду по суті справи може бути скасоване, що утруднить виконання можливого нового рішення про задоволення вимог позивача. Крім того, зазначає, що існує реальна загроза звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, оскільки відповідач вже вчиняв дії по перереєстрації права власності на майно, яке є предметом спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача та відповідача ОСОБА_5 в підтримання апеляційних скарг, заперечення представника ПАТ «ОКСІ БАНК», перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом встановлено, що предметом спору є договір іпотеки нерухомого майна (а.с. 10-13, 37-40), укладений 01 серпня 2011 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» (іпотекодержателем) та ОСОБА_5 (іпотекодавцем), від імені якої діяла позивач ОСОБА_2, як представник, на підставі довіреності (а.с.60, 61), посвідченої 29 липня 2011 року приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим ОСОБА_8, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі під №3733.

Згідно з цим договором (п.1.3), іпотекодавець ОСОБА_5 передала в іпотеку банку належне їй на праві приватної власності нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: житловий будинок, загальною площею 785,7 кв.м., з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, дві земельні ділянки площею 0,1500 га та 0,1000 га з цільовим призначенням - будівництво і обслуговування житлового будинку та господарських будівель, особисте селянське господарство, відповідно, - яке знаходиться в АДРЕСА_1.

Житловий будинок належить іпотекодавцю ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею (покупцем) та ОСОБА_2 (продавцем) 17 травня 2001 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_9 і зареєстрований в реєстрі під №227 (а.с.15), а земельні ділянки - на підставі договорів купівлі-продажу від 16 липня 2001 року, укладених між тими ж сторонами та посвідченими приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (а.с.16, 17).

Право власності на житловий будинок зареєстроване за ОСОБА_5 26 листопада 2008 року (а.с.18), а на земельні ділянки - 19 та 24 липня 2007 року (а.с.24, 25).

Вказані вище договори купівлі-продажу не були визнані в судовому порядку недійсними.

З матеріалів справи також встановлено, що ОСОБА_2 вже зверталась до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсними вказаних вище договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок з тих підстав, що вони є удаваними, оскільки сторони приховали насправді укладення договору позики грошових коштів під заставу, і рішенням Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2014 року у задоволенні цього позову було відмовлено (а.с.58-59).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 вересня 2014 року (а.с.206-210) було залишено без змін назване вище рішення апеляційного суду.

Залишаючи без змін рішення апеляційного суду, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання договорів купівлі-продажу удаваними, оскільки право власності за ОСОБА_5 на спірний житловий будинок було зареєстровано ще у 2008 році, а державні акти оформлені на земельні ділянки у 2007 році, ОСОБА_5 зверталась до суду про усунення перешкод у користуванні спірним майном, у зв»язку з чим не можна вважати, що воля обох сторін правочину була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, що виникли між сторонами в результаті укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу.

Зазначені вище обставини були встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили в іншій справі, а тому в силу вимог ст.61 ЦПК України, не підлягають доказуванню у даній справі.

Посилання позивача ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції повинен був врахувати ту обставину, що вона в момент укладення (підписання) оспорюваного договору іпотеки не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати внаслідок хворобливого стану та стану сильного душевного хвилювання, який виник у неї внаслідок вбивства у 2007 році її чоловіка, є теж безпідставними, оскільки ОСОБА_2 в даних правовідносинах діяла як представник сторони договору на підставі довіреності, а тому, в силу вимог ст.239 ЦК України про те, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки особи, яку він представляє, - її права оспорюваним договором іпотеки не були порушені, а отже, в силу вимог ст.15 ЦК України, - не підлягають захисту в обраний нею спосіб.

У зв»язку з цим, безпідставними є доводи апелянта про необхідність призначення у даній справі судової психіатричної експертизи, оскільки встановлення психічного стану ОСОБА_2 не є тією обставиною, яка б мала правове значення для вирішення даного спору.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, які сторони подали в обгрунтуваня своїх вимог та заперечень, застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, постановляючи ухвалу про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову у зв»язку з відмовою позивачеві у задоволенні позовних вимог, суд не допустив порушення вимог ч.6 ст.154 ЦПК України, а тому апеляційна скарга про скасування оскаржуваної ухвали суду теж не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, ч.2 п.1, 308, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення та ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в частині вирішення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.