АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2036/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2073/15Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Гальонкіна С.А., Панченка О.О.

при секретарі: Коваль А.А.

з участю представників: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м.Полтави від 26 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 26 травня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог щодо зобов'язання ОСОБА_6 надання вільного доступу до загальної та індивідуальної земельних ділянок будинку АДРЕСА_1. В обгрунтування апеляційної скарги посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст. 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди).

Часттиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.1996 року ОСОБА_5 є власником 21/100 частини житлового будинку з частиною надвірних споруд, що розташований за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_7.

Згідно договору дарування від 30.10.1972 року ОСОБА_4 являється власником 7/25 частин житлового будинку з частиною надвірних споруд, що розташований за адресою АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.04.2015 року ОСОБА_6 є власником 11/25 частини житлового будинку з частиною надвірних споруд, що розташований за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_8.

Згідно умов мирової угоди затвердженої ухвалою народного суду Київського району м. Полтави від 28.04.1961 року встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1.

За умовами розподілу земельної ділянки ОСОБА_9 (нині користувач ОСОБА_6.) виділено земельну ділянку площею 447 кв.м., ОСОБА_10 (нині користувач ОСОБА_5) виділено земельну ділянку площею 285 кв.м., ОСОБА_11 (нині користувач ОСОБА_4.) земельну ділянку 285 кв.м. відповідно, двір загального користування виділено та залишено під забудову площею 322 кв.м.

Спірний вхід на земельну ділянку, доступ до якого просили надати позивачі згідно генерального плану та розподілу виділено в користування ОСОБА_9 (нині користувач ОСОБА_6.) і не відноситься до землі, яка виділена в загальне користування.

Земельні ділянки позивачів і відповідача не перебувають у їх власності, а знаходяться лише в користуванні.

Судом встановлено, що на територію до житлового будинку в АДРЕСА_1 є два входи, одним з яких користується відповідач ОСОБА_6, а іншим позивачі, інший порядок користування земельною ділянкою не встановлювався, частина земельної ділянки зі спірним входом доступ до якої просять надати позивачі не відноситься до земель загального користування, вона виділена в користування ОСОБА_6, а тому суд прийшов до вірного висновку, що позов є необґрунтований і в його задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та те, що позивачами не доведено обмеження користування своєю земельною ділянкою з вини відповідачки, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, наведених у позовній заяві, а також з приводу завдання моральної шкоди з вини ОСОБА_6, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо суперечливості показів свідків по факту часу побудови (встановлення) хвіртки у домоволодінні по АДРЕСА_1 та склавшимся порядком її користування власниками будинку, оскільки порядок користування земельною ділянкою встановлений умовами мирової угоди затвердженої ухвалою народного суду Київського району м. Полтави від 28.04.1961 року, в тому числі визначено порядок користування входами на земельну ділянку.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 28 серпня 2014 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 26 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.М. Триголов

Судді: (підписи) С.А. Гальонкін

О.О. Панченко

ВІРНО: