АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 667/5476/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/2914/15
Головуючий в І інстанції Черниш О.Л.
Категорія 24 Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Колісниченка А.Г.,
суддів:Вербицької Л.І.,
Радченка С.В.,
при секретарі:Сікорі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні на ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 25.08.2015 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії та постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні Ісаєвої Є.А.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 25.08.2015 року скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано неправомірними та скасовано постанови державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні Ісаєвої Є.А. від 22.06.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та від 01.07.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні ВП № 47632072. В решті вимог відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою суду ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.06.2015 року та постанову про арешт рухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.07.2015 року лише на майно, яке належить ОСОБА_5 про що вказано в самій постанові. За заявою боржника від 16.06.2015 року було запропоновано звернути стягнення на його рухоме майно у вигляді 19 деревообробних верстатів, але не надано підтвердження, що це майно належить на праві власності ОСОБА_5 В резолютивній частині акту опису та арешту майна від 07.04.2009 року серії АК № 559060 вказане майно, яке було описано при виконанні виконавчого листа № 2-10 від 13.02.2009 року виданий Білозерським районним судом, щодо стягнення заборгованості у сумі 301265 грн., тобто вказані деревооброблювані верстати при виконанні іншого виконавчого документа це є підтвердженням того, що цей акт опису ніякого відношення не має до виконавчого провадження по якому оскаржувалися дії державного виконавця. Також, вказане майно отримав на відповідальне зберігання боржник ОСОБА_5 Крім того, у постанові про арешт майна державним виконавцем зазначено суму боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат для проведення виконавчих дій. У зв'язку з чим, ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні просив ухвалу суду скасувати.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_5 посилаючись на необґрунтованість доводів ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні просив про відхилення скарги та залишення ухвали суду без змін.

Представниця ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні - Ісаєва Є.А., у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_5 та його представниця ОСОБА_7, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи ухвалу суду законною.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явились до суду, перевіривши відповідність оскаржуваної ухвали вимогам визначених цивільно-процесуальним законом, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у відділі державної виконавчої служби Комсомольського РУЮ у м. Херсоні перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Комсомольським районним судом м. Херсона, про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 109872,24 грн. (а.с.47-48).

Державним виконавцем було винесено постанову про арешт всього майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.06.2015 року та постанову про арешт рухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.07.2015 року на майно, яке належить боржнику ОСОБА_5 (а.с.9-11;50).

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно до ч.1,5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти божника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Частиною 6 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

22.06.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника із зазначенням у межах суми стягнення 122368,05 грн. (а.с.10;50).

Таким чином, висновок суду про те, що державний виконавець, без визначення вартості майна, частки боржника у спільному майні не мав права накладати арешт на все майно, яке зареєстроване на ім'я божника, колегія суддів вважає помилковим, оскільки вказаною постановою накладено арешт на все майно, яке належить боржнику, лише у межах суми звернення стягнення - 122368,05 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише у межах суми боргу.

Згідно ч. 1 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч.2 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Таким чином, законодавцем розрізняються як способи накладення арешту на майно так і стадії на яких можливе вчинення таких виконавчих дій. З наведеного випливає висновок про те, що винесення постанови про накладення арешту на майно та заборону на його відчуження можливе до надходження державному виконавцю відомостей, які підтверджують належність конкретного майна боржнику. Тому посилання заявника на те, що державний виконавець не мав права виносити оскаржувані постанови до отримання відомостей про наявність конкретного майна, належного боржнику та відповідні висновки суду першої інстанції, який погодився з такою позицією не ґрунтуються на законі.

Помилковим є і висновок суду першої інстанції про незаконність оскаржуваних постанов через відсутність конкретизації цього майна, а відтак і меж звернення стягнення, оскільки обидві постанови містять посилання на те, що арешт звертається на майно у межах суми боргу -122368,05 грн. Як зазначалось вище, право державного виконавця на винесення постанови про арешт майна і заборону на його відчуження законом не пов'язується із необхідністю отримання відомостей про наявність конкретного майна у боржника. Такі заходи передбачені законодавцем з метою забезпечення можливості реального виконання рішення суду і перешкоджанню боржнику у відчуженні майна і ухиленню від виконання рішення суду. Висновок суду про накладення арешту на будинок боржника взагалі не ґрунтується на доказах, які маються, у справі. Помилковими є і висновки суду щодо ігнорування пропозицій боржника про звернення стягнення на майно арештоване в інших виконавчих провадженнях, а також щодо накладення арешту на майно, яке перебуває у спільній власності боржника та його дружини, оскільки заявником оскаржуються постанови про арешт майна та заборону на його відчуження, яка може бути винесена навіть при відкритті виконавчого провадження (ч.2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження»), а не акт опису та арешту майна боржника, який може бути здійснено лише після виявлення конкретного майна.

Разом із тим, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності скасування постанови державного виконавця від 01.07.2015 року про накладення арешту на рухоме майно боржника, оскільки постановою від 22.06.2015 року вже було накладено арешт на все майно боржника,у тому числі і рухоме.

Таким чином, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції, в частині визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця ВДВС Комсомольського РУЮ Ісаєвої Є.А. від 22.06.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадження ВП № 47632072, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з винесенням нової ухвали з підстав, передбачених п.п.2,4 ч.1 ст.311 ЦПК України. В іншій же частині, оскаржувана ухвала є законною та такою, що скасуванню чи зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні задовольнити частково.

Ухвалу Комсомольського районного суду м. Херсона від 25.08.2015 року, в частині задоволення вимог ОСОБА_5 щодо визнання незаконними дій державного виконавця по винесенню постанови про накладення арешту на все рухоме майно боржника та заборону та його відчуження від 22.06.2015 року та скасування зазначеної постанови, скасувати та винести у справі нову ухвалу, якою ОСОБА_5 у задоволенні вказаних вимог відмовити.

В іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: