Справа № 309/3813/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Ігнатюка Б.Ю., Кондора Р.Ю.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2015 року по справі за уточненим позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» третя особа без самостійних вимог: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв'язку з їх виконанням, визнання дій по нарахуванню штрафних санкцій та відсотків після погашення заборгованості неправомірними, виключення запису з Єдиного реєстру заборон нерухомого майна, та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом про розірвання кредитного договору та стягнення моральної шкоди, уточнивши позовні вимоги просив суд дію кредитного договору №МКG0G000000010 від 12.11.2004 року укладеного між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» припинити в звязку з його повним виконанням, визнати незаконними нарахування штрафних санкцій та відсотків за користування грошима в період після погашення ним заборгованості по вказаному кредитному договору, виключити з Єдиного реєстру заборон, відчужень обєктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (Плєханова), що належить йому на праві приватної власності, зобовязати реєстраційну службу Хустського РУЮ припинити обтяження та виключити запис з Єдиного реєстру заборон, відчужень обєктів нерухомого майна, зобовязати відповідача відшкодувати моральну шкоду в розмірі 24000 грн. Зазначив, що він виконав всі покладенні на нього кредитним договором зобовязання в тому числі і щодо стягнення вказаних коштів судовими рішеннями які ними виконанні в повному обсязі. Але відповідач не визнає повне виконання ним вказаних умов та продовжує на його думку неправомірно нараховувати штрафні санкції та пеню.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2015 року позов задоволено частково, припинено дію кредитного договору №МКG0G000000010 від 12.11.2004 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» в звязку з його повним виконанням; визнано незаконними нарахування штрафних санкцій та відсотків за користування коштами в період після погашення ОСОБА_2 заборгованості по зазначеному кредитному договору; виключено з Єдиного реєстру заборон, відчужень обєктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (Плєханова), що належить ОСОБА_2В на праві приватної власності; реєстраційну службі Хустського районного управління юстиції внести запис про припинення обтяження та виключення запису з Єдиного реєстру заборон, відчужень обєктів нерухомого майна. В стягнення моральної шкоди з ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

У апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» порушує питання про скасування зазначеного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 із підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін які зявилися в судове засідання перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог зазначених у суді першої інстанції, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом п.2-3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи.

У даній справі судом встановлено, що 12.11.2004 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №МКG0G000000010 за умовами якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти готівкою для купівлі житла в розмірі 8000 Євро зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,30% на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном погашення до 12.11.2009 р. Для забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором також укладений договір іпотеки від 12.11.2004 р. у відповідності до якого банку в іпотеку передано належну ОСОБА_3 на праві власності квартиру №2 за адресою: м. Хуст, вул. Ольжича будинок №3.

Судом також встановлено, що відповідно до рішенням Хустського районного суду від 18.05.2009 року стягнено з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку ст. 1052 ЦК України достроково всю суму боргу за кредитним договором № МКG0G000000010 від 12.11.2004 року укладеного між сторонами, яка становила на 26.11.2008 року 2766,82 євро із яких: заборгованість за кредитом - 2666,69 євро, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 97,08 євро, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 3,05 євро, та з врахуванням відповідного курсу євро до гривні стягнуто борг в національній валюті на загальну суму 21 525.86 грн. Вказане рішення суду ОСОБА_3 виконане в повному обсязі 15.03.2011року.

Також судом першої інстанції встановлено, що 20.03.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно боржника. За даним позовом рішенням колегії суддів судової палати апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2013 року скасовано рішення Хустського районного суд у від 20 березня 2013 року і в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. При цьому в рішенні апеляційного суду констатовано, що сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» на 30 жовтня 2012 року становила 378.79 Євро (сума нарахованої пені за один рік), що по відповідному курсу складає 3912.90 грн., доводи ПАТ КБ «Приватбанк» щодо розміру заборгованості тіла кредиту судом відкинуто (а.с.37-38), дане рішення набрало законної сили.

За змістом ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. А тому наведений та доданий ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості не може бути взятий до уваги, оскільки такий суперечить обставинам встановленим судовим рішенням, що набрало законної сили постановленого між тими самими особами.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що судовим рішенням, яке набрало законної сили встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 30 жовтня 2012 року складала 378.79 Євро (сума нарахованої пені за один рік), що по відповідному курсу відповідає 3912.90 грн.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов'язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Як на підставу задоволення позовних вимог про належне виконання зобовязання ОСОБА_2 послався на те, що ним згідно до висновків рішення апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2013 року у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно боржника, перераховано вказану суму (3 912.90 грн.) на депозитний рахунок суду, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлялося приймати вказану суму в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив із доведеності обставин, що ОСОБА_2 належним чином виконав свої зобовязання перед ПАТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі оскільки зазначенні кошти були перераховані на депозитний рахунок суду.

Про те погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна оскільки даний висновок не відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи, із позовом ОСОБА_2 звернувся в вересні 2014 року, а гроші в розмірі 3912.90 грн. ним перераховано на депозитний рахунок суду 12 травня 2015 року (а.с.72), тобто на момент звернення до суду зобовязання ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк» в любому випадку не було виконаним. Крім того колегія суддів констатує, що належним виконанням згідно до умов договору слід вважати перерахування відповідних коштів на відповідний рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» передбачений кредитним договором. А у випадку, якщо мало місце ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання суми по погашенню кредитної заборгованості (як про це зазначав ОСОБА_2 хоч такий факт не підтверджений матеріалами справи) боржник мав право виконати свій обовязок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозити нотаріуса відповідно до п.2 ч.1 ст. 537 ЦК України.

За встановлених фактичних обставин справи колегія суддів приходить до переконливого висновку, що позивачем ОСОБА_2 в супереч вимогам ст. 60 ЦПК України, належними та допустимими доказами не стверджено, що зобов'язання ним, як боржником за кредитним договором № МКG0G000000010 від 12.11.2004 року виконане належним чином, як і те що таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а отже правових підстав для визнання зобовязання по вказаному кредитному припиненим у звязку з виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України) не має, в силу чого в позові слід відмовити, оскільки інші вимоги позивача є похідними від вимоги про припинення зобовязання його виконанням.

З врахуванням вищенаведеного та керуючись статтями, 509, 526, 537, 598, 599 ЦК України та статтями 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 12 травня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення яким в уточненому позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» третя особа без самостійних вимог: відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором у зв'язку з їх виконанням, визнання дій по нарахуванню штрафних санкцій та відсотків після погашення заборгованості неправомірними, виключення запису з Єдиного реєстру заборон нерухомого майна, та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: Судді: