Категорія 27 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Луценка В.В., Міхасішина І.В.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю представника апелянта, позивача публічного акціонерного товарис-тва «Комерційний банк «ПриватБанк» Олішевського Д.А., розглянувши у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом

публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кре-

дитним договором в розмірі 13125,28 гривень,

за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» Шуліки Аліни Володимирівни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2014 року позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ( далі - ПАТ КБ ) «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кре-дитним договором задоволений частково ( а. с. 58-60 ). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 11 грудня 2012 року, що складається з наступного: 8476,77 гривень - заборгованість за кредитом, 974,50 гривні - заборгованість з процентів за користування креди-том, 174,01 гривні - залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2. Генеральної угоди. У задоволенні позовних вимог про стягнення залишку несплаченого штрафу в сумі 1500,00 гривень відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у відшкодування витрат зі сплати су-дового збору 243,60 гривні.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Шуліка А.В. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане судове рішення змінити в частині зменшення розміру неустойки з 3674,01 гривень до 174,01 гривень, ухвалити нове рішення про задоволення позову що-до стягнення неустойки повністю, в сумі 3674,01 гривні; в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін ( а. с. 62-66 ). Апелянтка посилається на незаконність, на її думку, рішення суду в частині зменшення розміру стягнутої неустойки, ухвалення рішення з порушенням норм матеріального і процесуаль-ного права, за недоведеності обставин, що мають значення, невідповідності ви-сновків суду обставинам справи.

У відповідності зі ст. 305 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути дану справу в порядку апеляційного провадження у від-сутності відповідача ОСОБА_3, оскільки жодних його заяв з приводу неявки в судове засідання суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи він повідомлений завчасно, в установленому порядку, про що свідчить пошто-ве повідомлення, додане до матеріалів справи, та довідка про результат пошуку відповідного поштового відправлення, здійсненого працівником суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представ-ника банку Олішевського Д.А., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бу-ти законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обста-вини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони під-тверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із вста-новлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовід-носин тощо.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин-ства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були до-сліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам в частині вирішення позову щодо стягнення залишку за несплаченим штрафом. В цій частині судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову у зазначеній частині в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 303 ЦПК України та роз'яснень, ви-кладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апе-ляційному порядку», перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до пред-мета доказування; чи підтверджені обставини ( факти ), якими мотивовано рі-шення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відпові-дають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно за-стосовано норми матеріального й процесуального права, досліджувати докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого по-рядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові до-кази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними при-чинами.

Суд першої інстанції, ухвалюючи 23 грудня 2014 року рішення про част-кове задоволення позову, керувався нормами статей 526, 527, 530, 551, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, що регулюють наявні між сторонами у справі пра-вовідносини з приводу належного або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідальності за порушення взятих зобов'язань. Суд констатував, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктури-зацію заборгованості, приєднання до Умов та правил надання продукту кредит-них карт від 11 грудня 2012 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 13935,54 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карт-ку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду щодо укладення цього кредитного договору власним підписом у заяві, Генеральній угоді. В подальшому ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не вико-нував, станом на 13 серпня 2014 року у нього склалася заборгованість, заявлена банком ціною позову.

Вирішуючи заявлений спір, суд першої інстанції врахував у відповідності з нормами статті 534 ЦК України 2000,00 гривень, сплачених ОСОБА_3 на погашення заборгованості, в результаті чого залишок неустойки ( штрафу ) склав 1674,01 гривні ( 3674,01-2000,00 ).

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо порушення від-повідачем законних прав позивача, тому інтереси останнього підлягають су-довому захистові. При вирішенні даного спору суд врахував роз'яснення, ви-кладені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 ро-ку № 14 «Про судове рішення у цивільній справі». Суд вірно визначився у пра-вовідносинах, що склалися між сторонами у справі, застосував норми матері-ального права, що регулюють дані правовідносини, дав належну правову оцін-ку цим правовідносинам, правам та обов'язкам сторін за дійсним кредитним договором та дійшов правомірного висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 8476,77 гривень та заборгованості з процентів за користування кредитними коштами в сумі 974,50 гривень.

Судове рішення від 23 грудня 2014 року не оскаржується жодною із сторін в частині задоволених позовних вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції, керуючись нормою ч. 3 ст. 551 ЦК Укра-їни, посилаючись на те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, відповідач є пенсіонером, інших доходів, окрім пенсії, не отримує, прийшов до висновку про можливість зменшити суму штрафу, передбаченого підпунктом 2.2. Генеральної угоди, на 1500,00 гривень, що за підсумком становить 174,01 гривні ( 1674,01-1500,00 ).

Відмовляючи у позові про стягнення залишку несплаченого штрафу в роз-мірі 1500,00 гривень, суд першої інстанції, пославшись на частину 3 статті 551 ЦК України, використавши право суду на зменшення неустойки, якщо її розмір значно перевищує розмір збитків та є в наявності інші обставини, які мають іс-тотне значення, вказав, що приймає до уваги відсутність у пенсіонера ОСОБА_3 інших доходів, крім пенсії, поступову сплату ним заборгованості перед банком, тому викладене є підставою для зменшення залишку штрафу до 174,01 гривень.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Мотиви апеляційної скарги заслуговують на увагу, є обгрунтованими, тяг-нуть скасування рішення у зазначеній частині у зв'язку з порушенням судом норм матеріального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменше-ний за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наяв-ності інших підстав, які мають істотне значення. Зазначені обидві умови по-винні мати місце одначасно. Проте, розмір збитків, завданих відповідачем бан-кові, становить 8476,77 гривень, а несплачена ОСОБА_3 неустойка ( штраф ) на час ухвалення судом оскаржуваного рішення становить 1674,01 гривні, тобто не тільки не перевищує розмір збитків, а є значно меншою за них.

Отже, у суду першої інстанції не було підстав для застосування за викла-дених обставин частини 3 статті 551 ЦК України, однак суд застосував норму матеріального права, що не підлягала застосуванню до наявних між сторонами у справі правовідносин; не застосував норми статей 549, 611, 627, 628 ЦК України, які повинні бути застосованими.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення су-ду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом об-ставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Ко-мерційний банк «ПриватБанк» Шуліки Аліни Володимирівни задоволити час-тково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2014 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» 174,01 гривень залишку за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2. Генеральної угоди, та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення залишку не-сплаченого штрафу в розмірі 1500,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонер-ного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» залишок за несплаченим штрафом, передбаченим п. 2.2. Генеральної угоди, у розмірі 1674,01 гривні та витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 121,80 гривні.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголо-шення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про-тягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:/підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: