Справа №2-175/1212/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

06 липня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Борисова С.А.

при секретарі Єльшиній А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки у судове засідання не зявився, надавши письмову заяву у якій підтримав позов у повному обсязі та просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики разом з сумою відсотків за користування позикою та 3% річних, справу розглядати без їх участі на підставі доказів наявних в матеріалах справи та проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 14.03. 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики у формі розписки, відповідно до якої, позивачка надала відповідачу грошову позику в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США 00 центів та 20 000 (двадцять тисяч) Євро 00 євроцентів зі строком повернення - до 31.03.2014 року. Передача грошових коштів була здійснена одночасно із складенням розписки і факт передачі коштів та підписання розписки відбувся у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Однак ОСОБА_2 не дотримався зобов'язань, взятих на себе за договором позики та у встановлений строк не повернув суму позики ОСОБА_1, у звязку з чим, остання просить стягнути з відповідача суму заборгованості за розпискою, проценти за позикою на рівні облікової ставки Національного банку України відповідно до ст. 1048 ЦК України, а також суму санкцій за порушення грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦК України.

Положеннями ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, та підписаний його стороною.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Судом встановлено, що відповідна письмова форма договору сторонами була додержана.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що зчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю Розписка є письмовим документом, який було видано боржником (Відповідачем) кредитору (Позивачу) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми

Вимогами ч.1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, відповідач повинен був повернути суму позики 31.03.2014 року, чого зроблено не було, тому вимога позивача щодо стягнення суми позику є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином Позивач має право, окрім стягнення суми позики, вимагати стягнення із Відповідача суми процентів у розмірі облікової ставки НБУ за весь час користування позикою.

Також, згідно вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновків Верховного суду України, викладених в «Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» (лист Верховного суду України від 01.07.2014 р.) - суди у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, правильною є практика судів, які стягують їх виключно в національній валюті України - гривні. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Тобто вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення зі ОСОБА_2 санкції у вигляді трьох процентів річних від простроченої суми є законними і підлягають задоволенню.

Зокрема судом встановлено, що за Розпискою позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США 00 центів та 20 000 (двадцять тисяч) Євро 00 євроцентів у момент її підписання. Строк повернення у розписці визначений до 31.03.2014 року, проте станом на 16 березня 2015 року сума позики ОСОБА_2 не повернута.

Так, відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 16.03.2015 року 1 Євро = 22,941123 грн., а 1 долар США = 21,616059 грн. Таким чином, гривневий еквівалент заборгованості Відповідача перед Позивачем за Розпискою станом на 16.03.2015 року складає 1 107 304,23 (один мільйон сто сім тисяч триста чотири) гривні 23 копійки.

За таких обставин, фінансова санкція у розмірі 3% річних від суми боргу станом на 16.03.2015 року складає 31853,96 грн.

У свою чергу, сума відсотків за користування коштами позики за період заборгованості з 14.03.2014 року по 16.03.2015 року складає 2510,14 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 57 585,36 грн., а також 3765,21 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 81388,90 грн., таким чином загальна сума відсотків станом на 16.03.2015 року в гривневому еквіваленті становить 138 974,27 (сто тридцять вісім тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 27 копійок.

Враховуючи вищевказані обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність предявленого позову, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума боргу з урахуванням відсотків за користування позикою та санкцій у вигляді 3% річних, а саме:

- 30 000,00 доларів США та 20 000,00 Євро, що в гривневому еквіваленті складає загальну суму боргу за позикою у розмірі 1107304,23 грн.;

- 3765,21 доларів США та 2510,14 Євро, що в гривневому еквіваленті складає загальну суму відсотків за користування позикою у розмірі 138974,27 грн.;

- 31 853,96 грн. сума фінансової санкції у розмір 3% річних від суми боргу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 3654,00 грн.

Що стосується вимог позивачки в частині стягнення з ОСОБА_2 суми судового збору у розмірі 121,80 коп., сплаченого при подачі заяви про забезпечення позову, суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки предявлена заява залишена без задоволення, тому відсутні правові підстави для стягнення даної суми саме з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 57, 88, 215, 223, 224 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046 - 1050 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) сума боргу за договором позики з урахуванням відсотків за користування позикою та санкцій у вигляді 3% річних, а саме:

- 30 000,00 доларів США та 20 000,00 Євро, що в гривневому еквіваленті складає загальну суму боргу за позикою у розмірі 1107304,23 грн.;

- 3765,21 доларів США та 2510,14 Євро, що в гривневому еквіваленті складає загальну суму відсотків за користування позикою у розмірі 138974,27 грн.;

- 31 853,96 грн. сума фінансової санкції у розмір 3% річних від суми боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, а саме рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя С.А. Борисов