АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2215/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ВолошинаВ.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Котули Л.Г.

при секретарі Орленко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Солом′янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року по справі за скаргою ОСОБА_4 на постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом′янського районного управління юстиції в м. Києві Штойки Л.Р. про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа Національний інститут серцево-судинної хірургії імені Миколи Амосова.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року заявник ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом′янського районного управління юстиції в м. Києві Штойки Л.Р. про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа Національний інститут серцево-судинної хірургії імені Миколи Амосова, посилаючись на те, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2011 року було зобов'язано Інститут надати йому повну та достовірну інформацію щодо часу створення відділення кардіохірургії та реанімації новонароджених, реорганізованого згодом в окремий Центр, згідно звернення ОСОБА_7 від 08.07.2011. Оскаржувана ним постанова від 29.05.2014 вже є третьою, прийнятою державним виконавцем у даному провадженні, оскільки попередні дві (від 24.04.2012 та від 12.06.2013) були скасовані судом на підставі поданих заявником скарг. Підставами для скасування попередніх постанов про закінчення виконавчого провадження було те, що надані боржником відповіді на звернення ОСОБА_7 від 08.07.2011 (від 09.02.2012 та від 18.02.2013) були визнані судом такими, що не у повній мірі відповідають зверненню заявника, а тому закінчення виконавчого провадження визнані судом безпідставними. Вважає, що третя відповідь боржника (Інституту) від 29.11.2013 не містить жодної нової інформації порівняно із тими відповідями, на підставі яких раніше державний виконавець необгрунтовано, як встановлено судами пізніше, ухвалював постанови про закінчення виконавчого провадження. Відтак, і постанова державного виконавця від 29.05.2014, на думку заявника, аналогічно має бути визнана судом протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Солом′янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом′янського районного управління юстиції в м. Києві Штойки Л.Р. про закінчення виконавчого провадження, заінтересована особа Національний інститут серцево-судинної хірургії імені Миколи Амосова відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції заявник подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою зобов'язати державного виконавця Штойку Л.Р. прийняти виконавчий лист від 24.01.12 у справі №2-6471/11 і виконати рішення суду, щодо надання Національним інститутом серцево-судинної хірургії ім. М.М.Амосова повної та достовірної інформації щодо часу створення відділення кардіохірургії та реанімації новонароджених, яке згодом було реорганізовано в окремий центр.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що державний виконавець, як і раніше, прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2014 протиправно, всупереч неодноразовим вимогам суду провести відповідно до приписів ст. 75 ЗУ " Про виконавче провадження " всі необхідні дії по виконанню рішення суду про надання повної та достовірної інформації щодо створення відділення кардіохірургії та реанімації новонароджених, згодом реорганізованого в окремий центр. В свою чергу, суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи, внаслідок чого зробив протиправний висновок щодо закінчення державним виконавцем виконавчого провадження та протиправно відмовив в задоволенні його скарги.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник Відділу державної виконавчої служби Солом′янського районного управління юстиції в м. Києві та заінтересована особа Національний інститут серцево-судинної хірургії імені Миколи Амосова в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 29.05.2014, у зв'язку з його повним фактичним виконанням є обґрунтованою, і підстав для її скасування не має.

З таким висновком суду першої інстанції слід погодитись.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30.11.2011 позов ОСОБА_7 до Національного інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова академії медичних наук України задоволено. Зобов'язано Національний Інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова АМН України надати ОСОБА_7 повну та достовірну інформацію щодо часу створення відділення кардіохірургії та реанімації новонароджених, реорганізованого згодом в окремий Центр, згідно звернення ОСОБА_7 від 08.07.2011.

Із витребуваних матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 26.01.2012 державним виконавцем ВДВС Солом'янського РУЮ в м.Києві Штойкою Л.Р.. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 30 том 1).

Постановами державного виконавця від 24.02.2012 та 12.06.2013 виконавче провадження закінчувалось на підставі п.8 ч. 1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» внаслідок фактичного та повного виконання рішення суду (а.с. 60, 164 том 1 ) . Однак ухвалами суду від 18.09.2012 та від 15.10.2013 зазначені постанови були скасовані з посиланням на те, що державним виконавцем не проведені всі необхідні дії по виконанню рішення суду в повному обсязі, відповідно до приписів ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 7,8 том 1).

Постановою від 10.01.2014 виконавче провадження було відновлено (а.с. 121том 1).

Ще до відновлення виконавчого провадження, але після скасування судом попередньої постанови про закінчення виконавчого провадження, Національним інститутом серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова академії медичних наук України на виконання рішення Солом'янського районного суду м. Києва суду від 30.11.2011 та вимоги № 159/5 головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Штойки Л.Р. надано відповідь від 29.11.2013 (а.с. 119-120 том 1). У своєму листі-відповіді від 29.11.2013 Інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова АМН України роз'яснював, що твердження ОСОБА_7, яке міститься у зверненні від 08.07.2011 про факт реорганізації «відділення кардіології та реанімації новонароджених» в Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії, є помилковим, оскільки такої реорганізації не існувало. А відділення із зазначеною у зверненні назвою, з наявних в Інституті документів, вперше з'явилось з 01.01.2004 внаслідок зміни назви «відділення реанімації та інтенсивної терапії новонароджених». Дана відповідь надіслана боржником на адресу стягувача, яка отримана останнім 05.12.2013 (а.с. 197 том 1). У зв′язку з виконанням боржником рішенням суду, державним виконавцем винесено постанову від 29.05.2014 про закінчення виконавчого провадження відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 194 том 1).

У ході розгляди справи представник ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві в судовому засіданні зазначив про те, що відповідь Інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова від 29.11.2013 за своїм змістом у повній мірі відповідає на запити, викладені ОСОБА_7 у зверненні від 08.07.2011, а питання встановлення достовірності викладеної у відповіді інформації, на думку державного виконавця, виходить за межі його повноважень.

Представник Інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова АМН України у судовому засіданні звернув увагу на те, що посилання заявника ОСОБА_4 на існування в Інституті з назвою «Відділення кардіохірургії та реанімації новонароджених» до 2004 року є помилковим, як і його твердження у зверненні про те, що на базі зазначеного відділення створений Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії.

Перевіряючи доводи скарги, надаючи оцінки зібраним у справі доказам, судом першої інстанції встановлено:

Згідно із рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30.11.2011 та зверненням ОСОБА_7 від 08.07.2011 Інститут серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова АМН України мав надати останньому повну та достовірну інформацію щодо часу створення відділення кардіохірургії та реанімації новонароджених, організованого згодом в окремий Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії.

Із пояснень сторін та долучених до матеріалів справи письмових доказів вбачається, що Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії МОЗ України було створено на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я України №150 від 02.04.2003 (а.с. 69 том 2).

З відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців видно, що державна реєстрація зазначеної державної установи відбулась 02.04.2003, а засновником є Міністерство охорони здоров′я України (а.с.77-81 том 2) .

Доводи заявника ОСОБА_4 про те, що до 01 січня 2004 року в інституті існувало «відділення кардіохірургії та реанімації новонароджених», які ґрунтуються на роздруківці з Інтернет-сайту http://www.cardio.org.ua/ru/center/history.html за 2011 рік спростовані відповіддю Департаменту кадрової політики, освіти, науки та запобігання корупції МОЗ України від 04.08.2011 №11.01.29/534. Із даної відповіді вбачається, що інформація, розміщена на зазначеній Інтернет-сторінці є помилковою і буде виправлена. Інша роздруківка цієї ж сторінки (аркуш копії виконавчого провадження - 24) не містить інформації про таке відділення, а лише - про «відділення немовлят» («отделение младенцев»).

Посилання заявника на листи, датовані 2000 роком, за підписом І.М. Ємця, як завідувача відділом кардіохірургії новонароджених Інституту серцево-судинної хірургії АМН України та як завідуючого центром кардіохірургії немовлят Інституту серцево-судинної хірургії АМН України, (а.с. 106-107 виконавчого провадження) не можна визнати належними до допустимими докази, оскільки їх зміст містить суперечливі дані щодо назви структурного підрозділу. Так, зокрема, у листі зазначений «відділ кардіохірургії новонароджених», тоді як у зверненні заявник запитував інформацію про «відділення кардіохірургії та реанімації новонароджених». Крім того, із штатного розпису Інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова АМН України вбачається, що станом на 01.03.2000 в складі інституті існувало відділення серцевої хірургії, реанімації та інтенсивної терапії новонароджених» (а.с. 28-30 том 2). А відділення із зазначеною у зверненні назвою «відділення кардіохірургії та реанімації новонароджених», з наявних в Інституті документів, вперше з'явилось з 01.01.2004, внаслідок зміни назви «відділення реанімації та інтенсивної терапії новонароджених».

Інші документи, на які посилається заявник ОСОБА_9, а саме витяг із Законів про державний бюджет за різні роки, переписка посадових осіб тощо, свідчать про існування в складі Інституту в якості структурного підрозділу Центру кардіохірургії та реанімації новонароджених (Центру кардіохірургії немовлят), проте дослідження зазначеного факту не є предметом справи, оскільки звернення ОСОБА_7 стосується лише «відділення», і лише того, яке було реорганізоване в Державну установу «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії».

На підставі досліджених матеріалів, судом першої інстанції не встановлено існування в складі Інституту серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова АМН України відділення кардіології та реанімації новонароджених, яке пізніше реорганізоване в Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії».

За таких обставин, суд прийшов до правильного висновку про те, що державний виконавець, оцінюючи у сукупності подані сторонами виконавчого провадження документи, не мав підстав вважати, надану боржником на виконання рішення суду від 30.11.2011 та зверненням ОСОБА_7 від 07.08.2011, відповідь від 29.11.2013. неповною та недостовірною.

Таким чином, дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.05.2014, у зв'язку з його повним фактичним виконанням, вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, права заявника порушено не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Солом′янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: