АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Семенюк Т.А.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», поданою через представника Гаман ВіруВікторівну, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на виконання рішення Третейського суду (боржник ОСОБА_2),

в с т а н о в и л а :

ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.08.2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ПАТ «Ідея Банк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення заяви. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права. А саме, вважає, що спір про стягнення боргу за кредитним договором не є спором про захист прав споживачів, а відтак заборона щодо розгляду Третейськими судами справ у спорах про захист прав споживачів на дані правовідносини не розповсюджується. Третейська угода недійсною не визнавалася та рішення Третейського суду є чинним і боржником не оскаржувалося.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Справа № 755/10977/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/13123/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гаврилова О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на виконання рішення третейського суду суд першої інстанції виходив з того, що третейським судом розглянуто спір про захист прав споживачів, який не підвідомчий третейським судам, а третейське застереження, яке міститься у договорі про відкриття карткового рахунку було укладено в порушення вимог п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 цього ж Закону третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір.

Відповідно до п. 5.4 цього договору всі вимоги, які випливають при виконанні даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду, який є невід`ємною частиною даної третейської угоди.

Суд першої інстанції виходив з того, що таке третейське застереження суперечить п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди». Разом з тим матеріали справи не містять будь - яких даних про те, що договір в частині третейського застереження визнано недійсним.

Крім того, суд правильно зазначив, що відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язку найманого працівника. Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків від 27.02.2015 року задоволено позов ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Тобто позивачем у справі був банк, який не є споживачем, а відтак третейський суд не розглядав питання щодо захисту прав споживача. Споживачем, згідно з положеннями п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» єОСОБА_2, проте дана особа не зверталася до третейського суду з позовом про захист прав споживачів та такий спір третейським судом не розглядався. Матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_2 оскаржував третейське застереження чи рішення третейського суду.

За вказаних обставин колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав видачі виконавчого листа помилковими, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню.

Вимоги апеляційної скарги про ухвалення апеляційним судом судового рішення про задоволення заяви про видачу виконавчого листа не можуть бути задоволені, оскільки вирішення такого питання знаходиться поза межами компетенції суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року скасувати з передачею питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді