АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1988/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Шевченко Т.М.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,подану в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5,ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідачів та зазначала,що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_7,яка за життя 15 серпня 2008 року склала заповіт на її ім»я і заповіла належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Заяву про прийняття спадщини вона подала у встановлений законом строк на прийняття спадщини до Другої Київської державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не надала державному нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру.

Посилаючись на вказані обставини,позивач просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року позов

ОСОБА_4 задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, а саме:ст.ст.386,392 ЦК України,які регулюють права власника, а позивач ніколи не була власником майна, яке увійшло до складу спадщини.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За визначенням у ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Встановлено, що за життя ОСОБА_7 належала на праві власності квартира АДРЕСА_2, а саме: Ѕ частини квартири відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 січня 1994 року органом приватизації державного фонду Старокиївського району м. Києва та зареєстрованого КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» 04.02.1994 року за реєстровим №5219 в реєстровій книзі д.37-273 та Ѕ частини квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Восьмою Київською державною нотаріальною конторою 27.12.2004 року, зареєстрованого КП«КМБТІ та РПВ на ОНМ» 28 січня 2005 року за реєстрованим №5219 в реєстровій книзі д.641-301 і вказана квартира внесена до реєстру прав власності на нерухоме майно.

15 серпня 2008 року ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла позивачу все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі, все що їй буде належати на день смерті,і на що вона за законом матиме право.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 померла.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи заведеної Другою Київською державною нотаріальною конторою, позивач звернулася з заявою про прийняття спадщини за вказаним заповітом у встановлений законом строк, але постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори від 27 червня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру за відсутністю у неї правовстановлюючих документів на вказану квартиру.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи за позивачем право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за заповітом,суд першої інстанції встановив та виходив з того, що вказана квартира належала на праві власності ОСОБА_7 на день її смерті та це право було зареєстровано відповідно до законодавства,що діяло на момент виникнення цього права,а її заповіт на ім.»я позивача не оспорений і не визнаний недійсним.

Колегія суддів вважає такий висновок суду законним та обґрунтованим відповідним обставинам справи та вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що лише власник майна може звернутися з таким позовом до суду, а позивач не є власником спірної квартири є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки норми матеріального права , на які посилається представник ОСОБА_3 не регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто спірної квартири,що увійшла до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , спростовуюються інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, якій суд першої інстанції дав належну оцінку у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Верховний Суд України в постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз»яснив, що «Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.»

Встановлені судом обставини, правовідносини сторін та норми матеріального права, що регулюють ці правовідносини, у сукупності з вищевказаними роз»ясненнями Верховного Суду України,спростовують доводи апеляційної скарги щодо не узгодженості способу захисту своїх прав, визначеного позивачем з нормами чинного законодавства.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення суду та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2,подану в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -