У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю ОСОБА_1, Ганова О.В., Лукашина Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 02 липня 2015 року в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорм про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду від 02 липня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборговнаості за договорм про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 12683,66 грн. за договором про відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки та судові витрати в розмірі 243,6 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій він покликався на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказав, що судом першої інстанції не було його повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, не направлені копії позовної заяви з додатками, що призвело до порушення ст.74-76 Цивільного процесуального кодексу України і позбавило його можливості надати докази на спростування пред'явленого до нього позову, заявити зустрічний позов тощо, чи повідомити суд про розгляд справи у його відсутності.

Також вказав, що судом першої інстанції не встановлені обставини порушення апелянтом його зобов'язань за кредитним договором. Зазначив, що ПАТ «КБ «Приватбанк» скрив від суду важливу інформацію, якою він володів щодо кредитного договору, а саме: діями невідомих осіб з банківської картки/рахунку НОМЕР_1 апелянта за один банківський операційний день 02 травня 2015 року було викрадено чотири суми по 999 грн., а всього на суму 3996 грн. 03 травня 2015 року за вказаними фактами було порушено кримінальне провадження №0002718 в якому його - ОСОБА_1 визнано потерпілим. Банк був негайно повідомлений про крадіжку.

Зазначив, що саме цей факт крадіжки кредитних коштів і став підставою звернення банку до суду і подальшого безпідставного звинувачення апелянта в порушенні умов договору, а також вказав, що вищевикладені обставини не були досліджені судом першої інстанції оскільки він - ОСОБА_1 не міг їх подати із-за того, що не був належним чином повідомлений про слухання справи.

Просив скасувати рішення Рівненського міського суду від 02 липня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову.

__________________________________________________________________________________________________________

Справа 570/4612/15-ц Головуючий у 1-й інст. - Кухарець В.М.

Провадження №22-ц/787/1985/2015р. Доповідач - Боймиструк С.В.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Ганов О.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» Лукашин Є.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення Рівненського міського суду від 02 липня 2015 року без зімн.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з кредитно-договірних відносин між сторонами та наявної заборгованості клієнта ОСОБА_1 перед банком.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі ст.ст. 1054, 1050, 526, 530, 599 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 жовтня 2012 року між - ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, шляхом заповнення і підписання держателем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, договір (б/н) про встановлення кредитного ліміту в розмірі 5000 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8 - 39).

Оскільки умови кредитного договору б/н від 19.10.2012 року позичальником не виконувались, то згідно поданого банком розрахунку заборгованість клієнта перед банком станом на 31.01.2015 року склала 12683 грн. 66 коп., з яких: 4225 грн. 69 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 5677 грн. 80 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, в тому числі: несплачені проценти на поточну заборгованість - 134 грн. 88 коп., несплачені проценти на прострочену заборгованість - 5642 грн. 92 коп., нараховані пеня та комісія - 1700 грн., заборгованість по штрафам - 1080 грн. 17 коп.

Зазначені суми місцевий суд відповідно до наведеного вище обґрунтовано стягнув з позичальника на користь банку.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, посилання апелянта, на те, що отримавши платіжну картку «Універсальна» для обслуговування своїх власних коштів, він таку послугу, як кредит від банку не замовляв, не заслуговує на увагу та спростовується підписаною ним анкетою-заявою про приєднання та самими Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку (п.1.1.3.2.3. а.с.17), а також діями позичальника, який користувався такою послугою кредитування.

Зокрема, станом на 1 травня 2013 року, знімаючи свої кошти з карткового рахунку, з огляду на їх недостатність, скористався кредитом від банку (а.с.87).

На наступний день, 2 травня 2013 року, як стверджує ОСОБА_1, шахраї в нього з рахунку викрали 3996 грн., тобто 4 транші по 999 грн.(а.с.82-91).

Як пояснив в суді ОСОБА_1, після цього він перестав користуватись послугами банку та виданою платіжною карткою, однак договір з банком від 19.10.2012 року, він не розривав та не визнавав його в судовому порядку не дійсним, а строк дії кредитної картки завершувався в березні 2016 року (а.с.7).

Як вбачається з долучених на обґрунтування апеляційної скарги копій документів з кримінального провадження та пояснень ОСОБА_1 в суді, саме він повідомив невідомим особам номер картки, що в сукупності з номером його мобільного телефону було достатньою інформацією для зняття готівки з його карткового рахунку без ПІН-коду через інтернет-мережу.

Отже, відповідно до п.1.1.5.28 - 1.1.5.30 саме він, а не банк повинен нести відповідальність за зняття коштів з його рахунку (а.с.21).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рішенням Рівненського міського суду від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: