АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: Бусленко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк»

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивачка звернулася до суду із даним позовом до відповідача. Посилаючись на те, що ОСОБА_2 04.11.2014 року подарувала їй 8500 дол. США, що знаходяться на депозитному рахунку в Публічному акціонерному товаристві «Міський комерційний банк», однак відповідач не відкрив їй рахунка та не здійснив переказ коштів, просила зобов'язати останнього здійснити списання коштів з рахунку ОСОБА_2 шляхом відкриття рахунку на ім'я позивачки ОСОБА_1 та зарахування на нього коштів в розмірі 134 890 грн. 28 коп., що еквівалентно 8 500 дол. США.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16.03.2015 року позов задоволено. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Міський комерційний банк» здійснити списання коштів з рахунку ОСОБА_2 шляхом відкриття рахунку на ім'я ОСОБА_2 та зарахувати на нього кошти в сумі 134 890, 28 грн., що еквівалентно 8 500 дол. США. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин, що мають значення для справи, помилковість висновків суду. Зазначає, що судом безпідставно не ураховано, що обраний позивачкою спосіб захисту не відповідає вимогам законодавства, що відкриття рахунку у банку здійснюється шляхом укладення в письмовій формі договору банківського владу, що не було та не є можливим з підстав проблемності банку та введення тимчасової адміністрації. Через відсутність укладеного договору між сторонами, відсутні й підстави для відкриття рахунку. Крім того, суд не звернув уваги на те, що гроші на рахунку не знаходяться, а лише обліковуються й подарувати їх неможливо, списання грошових коштів здійснюється лише за вимогою вкладника ОСОБА_2, яка не зверталася до банку з письмовою вимогою про перерахування коштів.

В суді апеляційної інстанції представник Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» - Шевченко Т.В. апеляційну скаргу підтримала з підстав, наведених в ній.

Представник позивачки за довіреністю - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідач зобов'язаний відкрити позивачці рахунок та перерахувати на нього кошти з рахунку ОСОБА_2 на підставі договору дарування і не виконання цього обов'язку є незаконним.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, оскільки вони зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального права, не ґрунтуються на встановлених обставинах та поданих сторонами доказах, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК Україниза договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Фізична або юридична особа може укласти договір банківського вкладу (зробити вклад) на користь третьої особи. Ця особа набуває прав вкладника з моменту пред'явлення нею до банку першої вимоги, що випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами.

До набуття особою, на користь якої зроблений банківський вклад, прав вкладника ці права належать особі, яка зробила вклад.

Визначення імені фізичної особи або наймування юридичної особи, на користь якої зроблений вклад, є істотною умовою договору банківського вкладу (ст. 1063 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом 01.07.2014 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Міський комерційний банк» укладений договір банківського вкладу на вимогу № 2620/08/196536 з щомісячною виплатою відсотків ( а.с.5-9).

Згідно з п.1.8 зазначеного договору банк повертає вклад або частину вкладу та проценти вкладникові шляхом видачі готівкою вкладнику через касу банку або за заявою вкладника шляхом безготівкового перерахування на інший рахунок вкладника.

Оскільки правовідносини ,що склалися між ОСОБА_2 та ПАТ «Міській комерційний банк» врегульовані укладеним між ними договором банківського вкладу який є чинним на даний час,ними не оспорювався, не розривався,не визнаний недійсним,то усі дії щодо повернення вкладу або його частини мають ґрунтуватися на умовах цього договору.

Умовами вказаного договору не передбачено перерахування коштів з рахунку вкладника на рахунок третьої особи з відкриттям цієї особі такого рахунку.

З матеріалів справи також не убачається ,що ОСОБА_2 укладала договір банківського вкладу на користь ОСОБА_1 й вносила кошти за таким договором ( а.с.11).

Представник позивачки під час апеляційного розгляду справи підтвердив,що ОСОБА_2 не відкривала ОСОБА_1 рахунку у банку та не вносила на нього коштів.

Та обставина,що ОСОБА_2 за договором дарування від 04.11.2014 року подарувала ОСОБА_1, а остання прийняла в дар 8500 дол. США,які перебувають на особовому рахунку дарувальника НОМЕР_1 в ПАТ «Міській комерційний банк», сама по собі не може бути підставою для відкриття рахунку у цьому банку на ім'я обдаровуваної та перерахування на цей рахунок грошових коштів з рахунку іншої фізичної особи.

Для такого необхідно щоб обдаровувана ОСОБА_1 уклала з ПАТ «Міській комерційний банк» договір про відкриття рахунку, а вкладник ОСОБА_2 здійснила письмове розпорядження про перерахування грошових коштів з її рахунку на рахунок відкритий на ім'я ОСОБА_1

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження тому, що ОСОБА_2 видавала банку письмове розпорядження про перерахунок коштів з її рахунку та даних про наявність рахунку позивачки в ПАТ «Міській комерційний банк».

04.11.2014 року позивачка зверталася із заявою до відповідача про надання дозволу на відкриття на її ім'я поточного рахунку та переведення на нього коштів з рахунку дарувальника (а.с. 12).

У відповіді на вказану заяву за вихідним № 123/10531 від 12.11.2014 року позивачка була повідомлена про те, що у Банку тимчасово не здійснюються операції з відкриття рахунків фізичним особам (а.с. 13).

Сторони не оспорюють того, що на час звернення позивачки із заявою про відкриття рахунку в ПАТ «Міській комерційний банк» існували проблеми, а в подальшому було введено тимчасову адміністрацію та розпочато ліквідаційну процедуру.

Таке, підтверджується і постановою Правління НБУ від 20.11.2014 року № 732 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року № 124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк» та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» (а. с. 39-43).

09.01.2015 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» у відповідь на заяву позивачки від 10.12.2014 року повідомила останню про те, що у банку запроваджено тимчасову адміністрацію під час дії якої нові договори не укладаються, крім того до заяви не додано необхідних документів, передбачених Інструкцією про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній та іноземній валюті і відсутнє погодження між ОСОБА_2 та банком зміни або доповнень до укладеного між ними договору щодо переходу прав до нового кредитора (а.с.50).

Відмова у відкритті рахунку в банку Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» позивачкою не оскаржувалася.

Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах погоджених сторонами.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунку з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають вимогам закону та банківським правилам.

Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданої йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається за банківськими правилами.

У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оскільки,позивачкою не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідач необґрунтовано ухилявся від укладення договору банківського рахунка, відсутні підстави для зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» відкрити позивачці рахунок у цьому банку, ще й під час процедури його ліквідації.

Як вже зазначалося вище здійснити операцію по переказу коштів з рахунку вкладника без його розпорядження неможливо, а тому не можна покласти на відповідача обов'язок перерахувати кошти з рахунку ОСОБА_2

З наведених підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/1800/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6284/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Демидовська А.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.