Справа № 304/242/14-ц
Провадження № 2/304/4/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2015 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Шешені М. О.,
при секретарі - Готра І.В.,
за участю представника позивачки - ОСОБА_1,
представників третіх осіб:
служби у справах дітей Перечинської РДА - Набокової І.Ю.,
прокуратури Перечинського району - Машкаринець Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_1 змінені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечив проти винесення заочного рішення.
Представник служби у справах дітей Перечинської РДА Бескід І.М. не заперечила проти задоволення зміненого позову.
У судовому засіданні прокурор Машкаринець Т.М. також просила змінений позов ОСОБА_4 задовольнити.
Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_8 у призначені судові засідання на 22 грудня 2014 року та на 21 січня 2015 року не з'явилися, при цьому сам відповідач ОСОБА_5 про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. Подані його представником ОСОБА_8 клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю в інших процесах, суд не бере до уваги, як належні докази поважності причин пропуску ними даних судових засідань, оскільки такі клопотання жодним належним та допустимим доказом не підтвердженні, зокрема, представником до наданих клопотань взагалі не додано жодної судової повістки чи виклику до суду або їхніх копій. А тому суд зі згоди представника позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони з 21 листопада 1998 року перебували у шлюбі, від якого у них народився син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Також встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 21 червня 2012 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстрований виконкомом Тур"я-Бистрянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 21 листопада 1998 року, актовий запис №08, розірвано, а сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено проживати при матері - ОСОБА_4. Вказаним рішенням також стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 червня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.
Разом з цим встановлено, що відповідач ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, що стверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації №02/03-12 від 17 квітня 2014 року, згідно якого уповноважений орган вважає за доцільне надати згоду на позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 відносно малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, як такого, який ухиляється від виконання батьківських обов'язків.
Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
У принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
У ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини... Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно статті 11 цього ж Закону сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного,інтелектуального,культурного,соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч.1 та 2 статті 12 даного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Разом з цим, згідно п.1 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Як роз'яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
З урахуванням того, що відповідач не спілкується зі своїм малолітнім сином, не бере матеріальної або будь-якої іншої участі у його вихованні, не піклується про його фізичний, розумовий та духовний розвиток, а отже фактично відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї малолітньої дитини, тому суд вважає, що ОСОБА_5 слід позбавити батьківських прав щодо його сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Суд роз'яснює відповідачу, що відповідно до ч.1 ст.169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
При вирішенні зміненого позову у частині стягнення з відповідача ОСОБА_5 додаткових коштів на утримання та лікування дитини, суд враховує наступне.
Так, згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
У судовому засіданні встановлено, що малолітній ОСОБА_6 хворіє та має діагноз «функціональна кардіоміопатія», що стверджується випискою з історії хвороби №1356/601, виданою нейрохірургічним відділенням №1 Обласного клінічного центру нейрохірургії та неврології.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.51 Конституції України, Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року, ст.ст.8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.19, 150, 155, 164, 165 СК України, ст.ст.11, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Змінений позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Перечинської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових коштів на утримання та лікування дитини - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1, щодо малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 243 (двісті сорок три) грн.60 коп., як сплачений судовий збір.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Головуючий: Шешеня М. О.