Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-383/08
Провадження № 2-к/553/1/2015
У Х В А Л А

Іменем України

19.01.2015м. м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Новак Ю.Д., розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1 про визнання та дозвіл виконання на території Російської Федерації заочного рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 27 березня 2008 року,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із клопотанням про визнання та дозвіл виконання на території Російської Федерації заочного рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 27 березня 2008 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3, в інтересах малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 02 червня 2009 року було замінено стягувача з ОСОБА_3 на ОСОБА_1, посилаючись на конвенцію про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена у м. Мінську 22.01.1993 року, яка передбачає можливість визнання та виконання судових рішень, винесених у цивільних і сімейних справах, а також вироків у частині цивільного позову. Конвенція діє на території всього СНД, зокрема в Азербайджані, Білорусі, Вірменії, Грузії, Казахстані, Киргизстані, Молдові, Росії, Таджикистані, Туркменистані, Узбекистані та Україні. Коли ж судове рішення потребує примусового виконання (наприклад, про стягнення боргу, стягнення аліментів тощо), згідно вимог статті 54 вказаної Конвенції, воно може виконуватися на території країни - учасниці Конвенції лише після проходження у її компетентному суді спеціальної процедури його визнання та допуску до виконання. У звязку з чим ОСОБА_1 просить суд направити клопотання з додатками за допомогою органів юстиції України.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 березня 2008 року по цивільній справі №2-383/08 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позов задоволено повністю. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 02.06.2009 року заяву ОСОБА_1, зацікавлені особи: ОСОБА_2, Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача ОСОБА_3 на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-383/08, виданого Ленінським районним судом м. Полтави від 27.03.2008 року.

На виконання вищевказаного рішення, Ленінським районним судом м. Полтави видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 аліментів в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, до досягнення дитиною повноліття.

На момент винесення заочного рішення відповідач (боржник) ОСОБА_2 проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. На даний момент боржник проживає: ІНФОРМАЦІЯ_9 так як зазначає ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, питання, пов'язані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу.

В статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначено, що тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної ОСОБА_5 Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Стяття 9 вищезазначеного Закону України передбачає, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Встановлення звязків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі неможливості здійснювати діяльність на тимчасово окупованій території місце розташування державних органів, утворених відповідно до Конституції та законів України, визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 Крим на даний момент визнано тимчасово окупованою територією України згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а не територією Російської Федерації, посилання заявника на Конвенцію про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена у м. Мінську 22.01.1993 року є безпідставними, так як норми даної конвенції розповсюджуються на учасників вищезазначеної конвенції (договірні сторони), а саме: Республіка Вірменія, Республіка Білорусь, Республіка Таджикистан, Республіка Туркменістан, Республіка Казахстан, Республіка Узбекистан, Республіка Киргизтан, Україна, Республіка Молдова, Азербайджанська Республіка, Російська Федерація, Грузія, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у прийнятті до провадження клопотання ОСОБА_1 про визнання та дозвіл виконання на території Російської Федерації заочного рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 27 березня 2008 року.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 9, 17 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" , ст. 368 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті до провадження клопотання ОСОБА_1 про визнання та дозвіл виконання на території Російської Федерації заочного рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 27 березня 2008 року.

Матеріали клопотання повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня винесення ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6