АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/329/15-ц Головуючий у І інстанції Калімбет Л.І.
Номер провадження: 22-ц/791/1750/15 Доповідач: Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 13 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Семиженка Г.В.

суддів: Базіль Л.В.

Лісової Г.Є.

при секретарі: Яковенку В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, заінтересована особа Служба у справах дітей Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області, про усунення перешкод у спілкування з дитиною та її вихованні,

ВСТАНОВИЛА:

у лютому 2015 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 26 грудня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, сторони проживають окремо, з відповідачкою проживає спільний неповнолітній син сторін ОСОБА_4, відповідачка намагається повністю ізолювати дитину від батька, не дозволяє спілкуватися з ним та не відпускає до нього, чим порушує його право участі у вихованні дитини та інтереси самої дитини, у позові просив зобов'язати відповідачку не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином, встановити час та дні для зустрічей з сином, по яким він буде забирати його до себе додому для спілкування в домашніх умовах, а саме кожну п'ятницю забирати сина зі школи по закінченню занять з урахуванням графіку занять, зранку в понеділок відводити його до школи, забирати сина на свята, половину святкових днів та канікул, мати можливість не менше 15 днів підряд проводити час з сином під час відпустки.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, ухвалено зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його сином ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1; встановити дні по яких ОСОБА_2 буде забирати дитину до себе додому: вихідні дні з 10-00 години до 18-00 години суботи та неділі, першої та третьої неділі місяця без перебування дитини у нічний час на житловій площі батька; половину святкових днів (за домовленістю з матір'ю дитини); не менше 15 днів під час відпустки; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким встановити час та дні для зустрічей ОСОБА_2 з сином, по яким він буде забирати дитину до себе додому (за бажанням неповнолітнього ОСОБА_4.) для спілкування в домашніх умовах, а саме кожну п'ятницю першої та третьої неділі місяця забирати сина зі школи по закінченню занять з урахуванням графіку занять та зранку в понеділок відводити його до школи (в місяці, вільні від шкільних занять, забирати його зранку в суботу та привозити ввечері у неділю); забирати сина на свята, половину святкових днів та канікул; мати можливість не менше 15 днів підряд проводити з сином свою відпустку. В обґрунтування скарги позивач посилався на те, що рішенням суду його обмежено в правах спілкування з дитиною, не враховано право його батьків - дідуся та бабусі бачитися з онуком, висновок у даній справі повинна була дати Служба у справах дітей, а не голова Генічеської районної державної адміністрації, висновок якого не містить правового обґрунтування.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді справи позивач вимоги скарги та позову підтримав, відповідачка до суду не з'явилася, у запереченнях на апеляційну скаргу вважала її такою, що задовроленню не підлягає.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи сторони розлучилися та проживають окремо, мають спільного сина ОСОБА_4, народженого ІНФОРМАЦІЯ_1, за висновком Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області дитина проживає разом з матір'ю у будинку її батьків АДРЕСА_1, має всі необхідні житлово-побутові умови для повноцінного розвитку, утримання та виховання, батько дитини проживає один у власній квартирі АДРЕСА_2, теж має всі необхідні умови для дитини, перешкод у спілкуванні та зустрічах батьку з сином мати не чинить та не заперечує проти цього, однак через схильність сина до алергічних реакцій не хоче залишати сина у батька на ночівлю, оскільки останній не завжди може надати термінову медичну допомогу, дитина також не має бажання залишатися на ночівлю у батька без матері.

Ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, цією нормою права закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини та його право на особисте спілкування з дитиною, при цьому той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, таке рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод і суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином законодавством України встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо, у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення, таке рішення є обов'язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Судом першої інстанції при встановленні способу спілкування позивача з дитиною сторін дотримано розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини з врахуванням обставин, які склалися, та з врахуванням інтересів дитини, на підставі висновку органу опіки та піклування, який позивачем спростовано не було, відповідно у суду не було підстав у відповідності до ч. 6 ст. 19 СК України не погодитися з даним висновком, який виданий органом, компетенція якого у даному питанні визначена приведеними нормами СК України та ст. 56 ЦК України, ст. 23 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», посилання у апеляційній скарзі на порушення права дідуся та бабусі бачитися з онуком не може бути прийняте до уваги, оскільки позивач не уповноважений представляти інтереси вказаних осіб.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить посилання на обставини чи норми права, які б могли бути підставою для її задоволення, скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _