Провадження № 2/389/447/15
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2015 року Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого-судді Берднікової Г.В.

при секретарі Красіловській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_3 про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання, -

Встановив:

Позивач 11.06.2015 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання на денному відділенні Черкаського коледжу економіки і управління вищого навчального закладу «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» по 30.06.2017 року на контрактній формі у розмірі ? частини доходу батька щомісячно.

Ухвалою суду від 27.07.2015 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено матір позивача - ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Зазначила, що проживає разом із мамою у м. Черкаси в орендованому житлі, батько допомоги у зв'язку з навчанням після досягнення нею повноліття не надає. Іноді допомагають бабуся і дідусь - батьки відповідача, з якими підтримує стосунки навідміну від батька. Навчається на денному відділенні, у зв'язку з чим не має можливості працювати впродовж навчального року, але влітку намагається влаштуватись на роботу, щоб покращити власне матеріальне становище.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - мати позивача - у судовому засіданні позов також підтримала. Вказала, що працює неофіційно у барі, отримує заробітну плату, яка дорівнює десь 2000 грн. на місяць, власного житла вони з дочкою не мають, зареєстровані у с. Мошорине у будинку, належному батькам відповідача, її колишнього чоловіка, але фактично проживають у м. Черкаси, винаймають житло, за яке сплачують близько 1000 грн. на місяць. Навчання платне, батько (відповідач) до повноліття дитини сплачував аліменти, після цього матеріальну допомогу надавати припинив.

Представник відповідача позов взагалі не визнав. Вказав, що позивач вже є повнолітньою, має можливість працевлаштуватись, проживає окремо від батька, не скористалась правом на отримання безкоштовно першої вищої освіти. Згідно квитанцій про сплату за навчання, доданих до позову вбачається, що позивач має можливість самостійно оплачувати отримані нею освітні послуги. Крім того, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності потреби в матеріальній допомозі з боку батька. В свою чергу, на утриманні відповідача знаходяться його батьки пенсійного віку, які хворіють, він проживає один, весь тягар по сплаті комунальних послуг несе самостійно. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення присутніх осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, шлюб між якими розірвано у 2012 році рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області, після чого дівчина залишилась проживати з матір'ю. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття.

ОСОБА_1 є студенткою денного відділення Коледжу економіки і управління вищого навчального закладу «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» за освітньо-кваліфікаційним рівнем молодший спеціаліст з 01.09.2014 року зі спеціальності «Правознавство». Термін навчання до ІНФОРМАЦІЯ_2 Виплату стипендії не передбачено. Навчається за власний рахунок (а.с. 3).

Згідно договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання інших додаткових освітніх послуг від 14.08.2014 року, який укладено між ВНЗ «Східноєвропейський університет економіки і менеджменту» в особі ректора Шпак Л.О. та матір'ю позивача ОСОБА_3, так як на час вступу у ВНЗ позивач була неповнолітньою, тобто не набула повної цивільної дієздатності (особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності - ч. 3 ст. 203 ЦК України), вартість освітньої послуги становить 6700 грн. на рік (п. 5.2).

У судовому засіданні з'ясовано, що позивач та її мати, так само як і відповідач, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 Знам'янського району, у житловому будинку батьків відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6. При цьому, позивач разом із матір'ю фактично проживають у АДРЕСА_2 в орендованому житлі, відповідач фактично проживає у АДРЕСА_3 відомостей з приводу належності вказаного будинку в судовому засіданні не здобуто, представником відповідача не представлено, при цьому останній відзначав, що відповідач сплачує комунальні послуги за адресою проживання, зокрема, електроенергію, оскільки проживає у будинку один. Про інші витрати, які несе відповідач, пов'язані з утриманням будинку, представник відповідача жодних даних суду не надав.

Мати ОСОБА_3 офіційно не працевлаштована, з її слів неофіційно працює у барі, отримує щомісячно заробітну плату близько 2000 грн. Проживають разом з донькою в орендованому житлі, зі слів сплачують близько 1000 грн. на місяць. В позанавчальний час, зокрема влітку, ОСОБА_1 іноді займається тимчасовими підробітками.

Батько ОСОБА_2 працює оглядачем-ремонтником вагонів 4 розряду у відокремленному структурному підрозділі «Експлуатаційне вагонне депо Знам'янка» Одеської залізниці з вересня 2004 року, середньомісячний дохід, що визначений шляхом поділу сумарного доходу за останні шість місяців на шість (середнє арифметичне) складає 3 105 грн. після відповідних відрахувань (чистий дохід). Водночас, інших дітей не має, проживає сам в окремому будинку. Відомостей щодо незадовільного стану його здоров'я або інших особливих проблем матеріального плану в судовому засіданні не здобуто, так як представником відповідача не представлено.

Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо знаходження на утриманні його довірителя батьків пенсійного віку, оскільки як з'ясовано у судовому засіданні батьки проживають окремо, отримують пенсію, мають можливість одержувати утримання і від інших дітей, зокрема, сестри відповідача, таким чином вважати, що батьки відповідача повністю знаходяться на його утриманні у суду підстав немає. І хоча сімейним законодавством і встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, аналогічний обов'язок при цьому визначено і для батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з чим потребують матеріальної допомоги, звісно у разі наявності у них відповідної можливості. Тобто маючи обов'язки по відношенню до власних батьків, відповідач так само має і обов'язки щодо власної єдиної дитини.

Таким чином судом встановлено, що позивач у зв'язку з продовженням нею навчання у вищому навчальному закладі на денному відділенні на контрактній основі в місті, де немає власного житла, потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків.

Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (ст.199 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів»).

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відтак, однією із обов'язкових умов надання батьками утримання повнолітнім дочці чи сину є можливість надання дітям матеріальної допомоги, якої вони потребують саме у зв'язку з навчанням.

Як вже відзначалось вище відповідач працює, має стабільний дохід, інших дітей, аліментних зобов'язань не має, а тому надавати доньці матеріальну допомогу може.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі, що складатиме принаймні 1/6 частину його доходу щомісячно до закінчення ОСОБА_1 навчання, що дорівнюватиме приблизно місячній оплаті за навчання у перерахунку річної оплати шляхом поділу на дванадцять місяців або приблизно половині прожиткового мінімуму на одну особу. Витрати на проживання, супутні витрати, пов'язані з навчанням залишатимуться за ОСОБА_1 та її матір'ю, що аж ніяк не становитиме менше тієї суми, що буде сплачуватись батьком за аліментними зобов'язаннями, виходячи із реальних витрат необхідних для проживання і навчання.

Доводи представника відповідача щодо того, що позивач не скористалась правом на безкоштовну вищу освіту, а тому не має права претендувати на аліменти від батька, суд вважає безпідставними, оскільки ним вірно зазначено, що це є саме правом особи, а не обов'язком. Доводи щодо відсутності необхідності в отриманні аліментів цілий рік з огляду на те, що навчальний рік триває лише десять місяців, суд також не приймає до уваги, оскільки можливо позивач і має змогу влітку влаштуватись на роботу, але ж це неможливо спрогнозувати заздалегідь, постійної роботи вона не має, тобто гарантії, що вона влаштується на роботу одразу ж наступного дня після закінчення навчального року - відсутні.

Суд звертає увагу сторін, що ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у зв'язку з продовженням навчання на її ж утримання у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу), починаючи з 11.06.2015 року і до закінчення ОСОБА_1 навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Роз'яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через даний суд до Апеляційного суду Кіровоградської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В. Берднікова