Справа № 308/2095/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Готри Т.Ю., Кожух О.А.

при секретарі - Маринець Д.М., Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 липня 2015 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Гудкова Н.В., Державний нотаріус Першої Ужгородської державної нотаріальної контори Ластівка А.В., про визнання недійсним частини договору купівлі-продажу, визнання недійсним і скасування договору дарування частини квартири, визнання права власності на квартиру, визнання недійсною реєстрації, -

в с т а н о в и л а :

24 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом.

У позовній заяві та заяві про забезпечення вказаного вище позову ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 просили накласти арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 з оголошенням заборони про відчуження, яку обгрунтували тим, що відповідачка ОСОБА_3 всупереч наявного спору про визнання за ним - ОСОБА_2 - права власності на вищезазначену квартиру має намір подарувати її синові.

Оскільки відповідачка може відчужити спірну квартиру, шляхом її дарування або продажу іншим особам, тому існує очевидна небезпека його законним правам та інтересам.

В судовому засіданні 14 липня 2015 року ОСОБА_1, яка представляла інтереси ОСОБА_2, заявила клопотання про забезпечення позову - заборонити на час розгляду справи № 308/20дк/15-ц ОСОБА_3 та іншим особам здійснювати будь-які перешкоди у проживанні ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 та надала суду письмове доповнення ОСОБА_2 до заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 липня 2015 року в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою представник ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність ухвали із-за порушення норм процесуального права, неповного встановлення обставин справи, просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про забезпечення позову шляхом заборони перешкоджати в проживанні позивачу у спірній квартирі та накладення арешту і заборони відчуження квартири АДРЕСА_3, оскільки станом на 14 липня 2015 року заява про забезпечення позову не була розглянута судом, заходи забезпечення позову не були вжиті.

ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, про призначене після перерви судове засідання повідомлена належним чином, що вбачається з розписки (а.с.40), а клопотання про відкладення розгляду справи колегія суддів відхиляє як необгрунтоване.

ОСОБА_6, який представляє інтереси ОСОБА_3, просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну і залишити без змін ухвалу суду, постановлену з дотримання норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи та матеріали цивільної справи № 308/2095/15ц й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 152 ЦПК України позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього, та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Встановлено, що ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 27 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони на час розгляду справи № 308/20дк/15-ц ОСОБА_3 та іншим особам здійснювати будь-які перешкоди у проживанні ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2, наданої суду 14 липня 2015 року у вигляді письмового доповнення ОСОБА_2 до заяви про забезпечення позову, суд виходив з того, що позивачем не надано жодного доказу того, що не вжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення його позовних вимог.

З таким висновком суду можна погодитись, оскільки з позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що йдеться про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 10 вересня 1996 року в частині, що стосується покупця ОСОБА_7 та визнання договору дарування квартири від 21 грудня 2007 року недійсними щодо квартири, яка на думку позивача є його власністю.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони на час розгляду справи № 308/20дк/15-ц ОСОБА_3 та іншим особам здійснювати будь-які перешкоди у проживанні ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 не підлягає задоволенню, оскільки порушене в ній питання вирішується шляхом пред'явлення позову, а тому вжиття вказаних заходів забезпечення позову в розумінні вимог ст. 152 ЦПК України є неможливим.

На підставі ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 слід відхилити як необгрунтовану й залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 14 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: