Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.01.2015 м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої-судді Кожух О.А.

суддів-Леска В.В., Кондора Р.Ю.,

при секретарі -Марчишак Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Свалявського районного суду від 01 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про повернення авансу,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що у липні 2012 року вона домовилась з відповідачкою про покупку в неї житлового будинку, що розташований в с.Драчино Свалявського району. На виконання домовленості, в якості авансу в рахунок майбутнього платежу позивач передала ОСОБА_4 500 доларів США, що стверджується розпискою від 12 липня 2013 року. Посилаючись на те, що з вини відповідачки договір купівлі - продажу будинку укладено так і не було, позивачка просила зобов'язати відповідача повернути грошові кошти, отримані у вигляді авансу в рахунок майбутніх платежів, в розмірі 6485,00 гривень, та оплачені нею судові витрати.

Рішенням Свалявського районного суду від 01 грудня 2014 року позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 аванс в сумі 3995,00 грн. та 143,00 оплаченого судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування такого рішення суду та ухвалення нового, яким позов задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що до стягнення підлягають кошти (аванс) в еквівалентному відношенні до гривні станом на день складання розписки. Також апелянт не погоджується з висновком суду про відмови в задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Відповідач рішення суду не оскаржувала.

Позивач та її представники в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с.57-60). Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст 305 ЦПК України, розглянула справу без участі позивача та її представників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішеня та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, між сторонами було досягнуто усної домовленості про те, що позивачка придбає (купить) у відповідачки житловий будинок, і на виконання такої домовленості, в якості авансу в рахунок майбутнього платежу, ОСОБА_3 передала ОСОБА_4 500 доларів США, що стверджується розпискою від 12.07.2013 (а.с.4).

Договір купівлі-продажу будинку укладено не було, тому позивачка просить повернути аванс, переданий нею ОСОБА_4

Оскільки, станом на 12.09.2014 - день складання позовної заяви - офіційний курс НБУ гривні до долара США становив 1297.6598 грн. за 100 доларів США, позивачка просила повернути аванс в сумі, еквівалентній 500 доларам США - 6 485 грн.

Задовольняючи позов частково та зобов'язуючи відповідачку повернути позивачці аванс в розмірі 3995 грн. суд першої інстанції виходив з курсу гривні до долара США на день складання розписки.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується не в повній мірі.

Договору щодо придбання будинку між сторонами не укладалось, існувала лише усна домовленість, тому, в силу ст. 570 ЦК України, сплачені ОСОБА_3 в рахунок придбання будинку 500 доларів США є авансом, про що зазначено і у складеній ОСОБА_4 розписці. Оскільки в подальшому договір купівлі-продажу будинку укладено не було, аванс підлягає поверненню.

Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Згідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року). При задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні, і у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на день ухвалення рішення - 01 грудня 2014 року - офіційний курс гривні щодо долара США був встановлений НБУ в сумі 1505.6413 грн. за 100 доларів США (а.с. 61).

Однак, виходячи з положень ст.303 ЦПК України, враховуючи позовні вимоги ОСОБА_5, заявлені в суді першої інстанції, сума авансу, яка підлягає поверненню позивачкою, становить 6485 грн., оскільки, станом на 11.09.2014 - день складання позовної заяви - офіційний курс НБУ гривні до долара США становив 1297.6598 грн. за 100 доларів США (а.с.7).

Щодо відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, колегія суддів погоджується з таким висновком суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на корись якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а у разі зміни рішення апеляційний суд змінює розподіл судових витрат. Розрахунку витрат на правову допомогу не надано, а довідка №47/14 від 11.09.2014, складена адвокатом ОСОБА_6 про отримання нею від ОСОБА_3 1500 грн. на оплату правової допомоги, не являється належним доказом та документальним підтвердженням таких витрат.

В той же час, при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с.1), та при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 121,80 грн. (а.с.45). Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 365,40 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду змінити з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України - зобов'язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 аванс в сумі 6485 грн.

Керуючись ст. 304, п. 3 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду від 01 грудня 2014 року - змінити.

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 аванс в сумі 6485 (шість тисяч чотириста вісімдесят п'ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 368,40 грн. у відшкодування сплаченого судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді