АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/349/15
Справа № 642/3601/14-ц Головуючий І-ої інстанції: Бородіна О.В.
Категорія: трудові Доповідач: Коростійова В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 3 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства "Народно-фінансова страхова компанія "Добробут" про стягнення заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

23 квітня 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд до приватного акціонерного товариства "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" (далі - ПрАТ "НФСК "Добробут") із вказаним позовом, який уточнив 4 липня 2014 року.

Просив: визнати датою його звільнення з ПрАТ "НФСК "Добробут" 10 березня 2014 року; стягнути з ПрАТ "НФСК "Добробут" на його користь заробітну плату за період з 1 вересня 2012 року по 10 березня 2014 року у сумі 70000 грн., вихідну допомогу при звільненні - 10500 грн. та 35000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилався на те, що працював у ПрАТ "НФСК "Добробут" за сумісництвом на посаді фахівця дирекції у місті Харкові з 1 червня 2011 року по 10 березня 2014 року та отримував щомісячно заробітну плату на пластикову картку у сумі 3500 грн.

З вересня 2012 року ПрАТ "НФСК "Добробут" заробітну плату йому не виплачує, посилаючись на скрутне становище. Не зважаючи на це, він продовжував виконувати роботу.

7 березня 2014 року він подав до ПрАТ "НФСК "Добробут" заяву про звільнення з посади з 10 березня 2014 року за ст.38 КЗпП України, у зв'язку з невиконанням ПрАТ "НФСК "Добробут" законодавства про працю та умов трудового договору.

З наказом про звільнення він ознайомлений не був.

З вересня 2012 року по березень 2014 року, за 20 місяців, заборгованість по заробітній платі складає 70000 грн.

При припиненні трудового договору внаслідок порушення ПрАТ "НФСК "Добробут" законодавства про працю та умов трудового договору він повинен був отримати від відповідача вихідну допомогу у розмірі не менше тримісячного середнього заробітку - 10500 грн.

Порушенням його прав ПрАТ "НФСК "Добробут" спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінює у 35000 грн.

Посилаючись на вказані обставини та ст.ст. 23, 1166-1167 ЦК України, ст.ст. 21, 44, 94, 102-1, 115-117 КЗпП України, просив позов задовольнити.

ПрАТ "НФСК "Добробут" свого представника до суду не направило. Подало письмові заперечення на позов, вважало його безпідставним. При цьому заперечувало наявність між ПрАТ "НФСК "Добробут" і ОСОБА_3 трудових правовідносин. Довіреності ОСОБА_3 від ПрАТ "НФСК "Добробут" на представлення інтересів останнього, є цивільно-правовими угодами і не свідчать про наявність між ними трудових відносин. Розпорядженням Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3485 від 4 жовтня 2013 року, призначено тимчасову адміністрацію ПрАТ "НФСК "Добробут". У зв'язку з чим всі довіреності було скасовано. Вказана інформація була розміщена на сайті ПрАТ "НФСК "Добробут".

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 3 листопада 2014 року ОСОБА_3 у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просе рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

ПрАТ "НФСК "Добробут" рішення суду першої інстанції не оскаржило, письмових заперечень на апеляційну скаргу не подало.

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

ПрАТ "НФСК "Добробут" зареєстроване за юридичною адресою: місто Київ, вул.Сагайдачного/Ігорівська, 10/5-А, проте за вказаною адресою не знаходиться.

Судова повістка, направлена судом апеляційної інстанції, повернулась з відміткою поштового відділення про те, що ПрАТ "НФСК "Добробут" за вказаною адресою не знаходиться (а.с.176, 184, 186, 187, 197).

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи ОСОБА_3 у позові, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять доказів роботи ОСОБА_3 у ПрАТ "НФСК "Добробут" за сумісництвом на умовах трудового договору. ПрАТ "НФСК "Добробут" категорично заперечує цей факт. ОСОБА_3 не надав належних і допустимих доказів, які б свідчили, що між ним і ПрАТ "НФСК "Добробут" існували саме трудові правовідносини. Представництво, яке ОСОБА_3 здійснював від імені ПрАТ "НФСК "Добробут" за довіреностями, носило цивільно-правовий характер.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до п.1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затвердженого Наказом Міністерства праці, юстиції і фінансів України №43 від 26 червня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за №76 (далі - Положення) сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної роботи, іншої регулярно оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до ст.102-І КЗпП України, ст.19 Закону України "Про оплату праці", п.5 Положення працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

За змістом вказаних норм робота за сумісництвом можлива лише на умовах трудового договору. Ця робота повинна виконуватись у вільний від основної роботи час. Оплата праці сумісників здійснюється за фактично виконану роботу.

Згідно ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Частиною 3 ст.24 КЗпП України встановлено, що укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органом про зарахування працівника на роботу.

Відповідно до п.1.1, 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці, юстиції, соціального захисту населення України №58 від 29 липня 1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх підприємствах, в установах, організаціях. Робота за сумісництвом, яка оформлена в установленому порядку, в трудовій книжці зазначається окремим рядком. Запис відомостей про роботу за сумісництвом проводиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з Харківським національним педагогічним університетом (далі - ХНПУ) імені Г.С.Сковороди.

Посилання ОСОБА_3 на те, що крім основної роботи в ХНПУ імені Г.С.Сковороди, він у період, за який заявлено вимоги про стягнення заробітної плати - з вересня 2012 року по 10 березня 2014 року, працював за трудовим договором у ПрАТ "НФСК "Добробут" на посаді фахівця, не підтверджено належними доказами.

За змістом зазначених вище норм доказами роботи за сумісництвом є: укладення трудового договору, оформлене наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу за конкретною спеціальністю, кваліфікацією, посадою з включенням цієї посади до штатного розпису; встановлення норми робочого часу та розміру заробітної плати; за бажанням працівника - запис про роботу за сумісництвом у трудовій книжці.

Таких доказів ОСОБА_3 ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надав. До того ж пояснив, що документи, які б підтверджували наявність між ним і ПрАТ "НФСК "Добробут" трудових правовідносин у ПрАТ "НФСК "Добробут" були вилучені правоохоронними органами. Де вони наразі знаходяться, йому не відомо.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на це, суд першої інстанції підставно відмовив ОСОБА_3 у позові.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Перерахування ПрАТ "НФСК "Добробут" коштів за застраховану особу - ОСОБА_3 за І, ІІ, ІІІ, ІV квартал 2011 року; І, ІІ, ІІІ квартал 2012 року саме по собі не свідчить про наявність між ПрАТ "НФСК "Добробут" саме трудових відносин.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" об'єктом для нарахування страхових внесків є не тільки суми доходів, отриманих за трудовим договором, а і суми доходів, отриманих за роботу на підприємствах, установах, організаціях за цивільно-правовими угодами.

Із відомостей центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб - ДПА України про суми виплачених доходів ОСОБА_3 ПрАТ "НФСК "Добробут" вбачається, що ці суми були різними. Так, у ІІ, ІІІ, ІV кварталі 2011 року вони складали 1000, 3000, 3004 грн. - відповідно; у І, ІІ кварталі 2012 року - 2385,72; 3600 грн. відповідно; у ІІІ кварталі 2012 року - 3600 і 3184,72 грн. (а.с.110-111).

З ІV квартала 2012 року по ІV квартал 2014 року відомостей про суми виплачених доходів ОСОБА_3 ПрАТ "НФСК "Добробут" вказаний реєстр не містить. При цьому у ньому за вказаний період зазначено відомості виплачених доходів ОСОБА_3 ХНПУ імені Г.С.Сковороди, ТДВ "СТ Домінанта", ТДВ "Страхова компанія "Київ РЕ", ТОВ "ВІП-Експерт" (а.с.110-111).

Копії документів, наданих ОСОБА_3 суду першої інстанції на підтвердження виконання роботи за трудовим договором, належним чином не завірені і самі по собі не свідчать про виконання ОСОБА_3 роботи у відповідача з вересня 2012 року по 10 березня 2014 року саме на умовах трудового договору.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе

рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись сч.1 ст. 303, ст.304, п.1 ч.1 ст.307, ст. ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 3 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді: