Справа № 443/2258/14-ц
Провадження № 2/443/50/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року. Жидачівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Галій О.Й.

за участю секретаря Процака А.М.

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, т.о. Мельницька сільська рада Жидачівського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 у підтвердження заявлених вимог посилається на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.2007 року та витягу про державну реєстрацію прав, є власником житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1. В її користуванні є земельна ділянка площею 0,048 га в с. Мельничі, яка межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_3

Відповідач чинить позивачу прямий, грубий фізичний спротив щодо користування земельною ділянкою, викидає сміття на цю ділянку та побутові відходи, чим завдає їй незручностей, не дає можливості встановити огорожу, відмовляється підписати документи на погодження меж, забити кілки для встановлення меж, викидає кілки та чинить перешкоди працівникам землевпорядної організації при проведенні ними своїх обов"язків. Такі дії мотивує тим, що бажає на частині цієї земельній ділянки облаштувати під"їзд до своїх городів. З приводу цього неодноразово зверталася до сільської ради.

Оскільки відповідач чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, тому змушена звертатися до суду з цим позовом і просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, не чинити перешкоди працівникам землевпорядної організації при проведенні ними своїх обов`язків по виготовленні технічної документації, вивезти сміття та побутові відходи, що знаходяться на земельній ділянці.

У судовому засіданні позивач та її представник, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вимоги підтримали.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що вона не чинить позивачу жодних перешкод у користуванні земельною ділянкою, сміття не викидає та не завдає незручностей у її користуванні. Спірною земельною ділянкою, яка слугувала сінокосом користувалися ще їх батьки і сусід ОСОБА_4 Так як у неї немає під"їзду до городів через те користується частиною спірної земельної ділянки, а тому навіть із цих підстав не може, як вказує позивач, засмічувати сміттям і побутовими відходами цю діляну. Також не чинить перешкод працівникам землевпорядної організації при виконанні ними своїх обов"язків по виготовленню технічної документації. Згідно рішення Мельницької сільської ради від 25.12.2014 року ОСОБА_3 надано дозвіл на проїзд до її земельної ділянки для ведення ОСГ в розмірі 0,24 га через спірну ділянку, яка є суміжною з її земельною ділянкою і земельними ділянками землекористувачів ОСОБА_2 і ОСОБА_4

Представник т.о. Мельницької сільської ради- сільський голова ОСОБА_5 вважає заявлені вимоги безпідставними та пояснив, що неодноразово, за заявами сторін, комісія виходила на місце розташування спірної земельної ділянки суміжних землекористувачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В його присутності відповідач не чинила членам комісії жодних перешкод, спірна земельна ділянка не була засмічена, як вказує позивач.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги задоволеню не підлягають.

Як встановлено в судовому засіданні, що позивачу на праві приватної власності належить будинковолодіння в АДРЕСА_1.

Статтею 83 ЗК України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Рішенням сесії Мельницької сільської ради від 24.10.2009 р, яка є власником спірної земельної ділянки, надано дозвіл на безоплатну передачу ОСОБА_2 земельної ділянки, розміром 0,048 га та на замовлення в землевпорядній організації Державного акта на право власності на землю .

Судом встановлено, що право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_2 не оформила.

Відповідно до акту узгоджувальної комісії Мельницької сільської ради від 05.12.2014 року, спірна земельна ділянка являє собою сінокіс, який є суміжний з одного боку з земельною ділянкою ОСОБА_2 з іншого- з ділянками ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Із запропоновами варіантами поділу та заїзду сторони не погодилися.

Із пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що в складі узгоджувальної комісії виходив на місце розташування спірної земельної ділянки по заяві позивача. Члени комісії встановили межі земельної ділянки і забили кілки, хто їх викинув йому не відомо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України), сторони зобов'язані належно довести обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, обов'язок доказування пред'явлених вимог лежить на позивачеві, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60 ЦПК України); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215 ЦПК України).

З матеріалів справи (листування з виконкомом сільської ради, акти обстеження земельних ділянок ) вбачається, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли суперечки з приводу землекористування земельною ділянкою розміром 0.048 га. Йдеться про перевірку звернення ОСОБА_2 щодо відмови відповідача погодити межі земельної ділянки, яку позивач бажає одержати у власність, про перевірку звернення ОСОБА_3 щодо влаштування під'їзду до земельних ділянок.

Виходячи з підстав предмету позову, предметом доказування (ст. 179 ч. 1 ЦПК України) є передусім факти, які повинні підтверджувати доводи позивача про те, що конкретні винні дії, вчинені відповідачем у певний час, у відповідному місці та за відповідних обставин потягли порушення її права власності на нерухоме майно, перешкоджають їй у користування спірною ділянкою.

В будь-якому разі, позивачем мають бути зазначені, а судом - встановлені конкретні дії відповідача, має бути встановлено, чи порушують такі конкретні дії права позивача, враховуючи індивідуальність вини особи, яка порушила право, має бути встановлено, чи є дії відповідача винними, а питання про їх відповідальність має вирішуватися з урахуванням встановленого.

Сама по собі наявність у матеріалах справи окремих даних щодо неприязних, недобросусідських стосунків, що виникли між сторонами, певних даних про землеволодіння і землекористування не є достатнім для встановлення та підтвердження конкретних фактів і обставин, що можуть бути підставами для задоволення позову.

Виходячи з принципів диспозитивності і змагальності судового процесу, в якому саме позивач, який ініціював спір, передусім повинен довести свій позов, заслуговують на увагу заперечення відповідача і третьої особи щодо необґрунтованості та недоведеності позову, а відтак, і щодо відсутності підстав для його задоволення.

Відповідно до положень земельного та цивільного законодавства України захисту підлягає порушене право.

Оскільки ОСОБА_2 заявляє вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, вона повинна надати докази на підтвердження законності користування нею.

Позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою суд вважає безпідставними, оскільки позивачем не надано доказів про вчинення конкретних протиправних дій відповідачем, і що порушені її особисті права, які б підлягали захисту, із застосуванням положень ст. 391 ЦК України, на яку вона покликається. В матеріалах справи відсутні такі дані, вони також не здобуті в судовому засіданні, а відтак заявлені вимоги є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 152, 158 Земельного Кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, т.о. Мельницька сільська рада Жидачівського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення в апеляційний суд Львівської області через Жидачівський районний суд.

Головуюча - суддя