Провадження № 2/487/340/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31.03.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого - судді Андрощука В.В., при секретарі - Забродській Г.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В

23.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що з 1960 року перебував у шлюбі з ОСОБА_3, який було розірвано у 1971 році. За час шлюбу ними була придбана квартира АДРЕСА_1. У 1998 року він (позивач), на прохання ОСОБА_3 продав зазначену квартиру з метою погашення боргів сина ОСОБА_4 При цьому ОСОБА_3 запевнила, що в разі потреби надасть йому місце для проживання. З 1998 року по 2011 рік він перебував у місцях позбавлення волі. За цей час у 2011 році ОСОБА_3 придбала на своє ім'я квартиру АДРЕСА_2. Крім того за час відбуття покарання він постійно надсилав матеріальну допомогу ОСОБА_3, тільки за 2010 - 2011 рік остання отримала від нього близько 30000 гривень. На теперішній час відповідачі не дозволяють йому проживати у квартирі АДРЕСА_2, в зв'язку з чим він, людина похилого віку, вимушений проживати у гаражі без усяких зручностей.

Посилаючись на те, що відповідачі не дозволяють йому проживати у квартирі, а іншого житла для проживання у нього не має, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 у солідарному порядку, на підставі ст.ст. 610, 611, 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суму займаних ним грошей у розмірі 42350 гривень, з яких 26850 - гривень переводи на адресу ОСОБА_3 з виправної колонії, та 15500 грн. його пенсія отримана відповідачами.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 зменшив позовні вимоги, та просив стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 у солідарному порядку гроші у сумі 26850 грн. При цьому пояснив, що кошти перераховував добровільно, але зазначені кошти просить стягнути з відповідачів як борг, який відповідачі повинні йому повернути.

Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали. Не заперечували, що дійсно отримували грошові перекази від позивача, однак це була його добра воля, можливо подяка за їх допомогу, яку вони йому надавали, відправляючи посилки з ліками та продуктами. Ніяких грошових зобов'язань між ними не було, ніяких грошових коштів у ОСОБА_1 не позичали, та зобов'язань по їх поверненню не давали.

Посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що з 1998 року по 2011 рік ОСОБА_1 відбував покарання у Стрижавській виправній колонії №81, звідки надсилав на ім'я відповідачки ОСОБА_3 грошові перекази.

Відповідно довідки Стрижавської виправної колонії №81 від 27.08.2014 року №314074, за період з 2007 рік по 2011 рік з особового рахунку ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_3 були перераховані кошти на загальну суму 26850,45 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу , сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1,3 ст.10, ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не довів обґрунтованість своїх вимог, та не надав належних доказів того, що між сторонами мали місце відношення зобов'язального характеру, відповідно до положень ст. 1046 ЦК України. Крім того, з пояснень самого позивача слідує, що грошові перекази він здійснював добровільно.

З урахуванням викладеного суд вважає доводи позивача ОСОБА_1 безпідставними, та його вимоги про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 26850,45 гривень боргу, не підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209-212,215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

СУДДЯ: В.В. АНДРОЩУК