15.05.2015 МОСКОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ХАРКОВА
головуючого -судді Омельченко Н.І.
при секретарі - Коршак В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-я особа : Московський РВ у м. Харкові ДМС України - про виселення та зняття з реєстрації ,-
05.03.15 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами відповідно до яких просив виселити відповідачів з житлового будинку АДРЕСА_1, визнати їх втратившими право користування вказаним житловим будинком та зняти їх з реєстраційного обліку спірного житлового будинку.
23.04.15 року позивач подав уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить виселити відповідачів з житлового будинку АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку у спірному житловому будинку.
В обґрунтування вимог, позивач посилається на те, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.02.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Конопацькою О.Б. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 27.02.15 року № 8894893.
Відповідачі продовжують проживати в даному будинку та не знімаються з реєстрації, чим порушують його права як власника будинку на вільне розпорядження своїм майном, а також змушує його нести безпідставні витрати за комунальні послуги, які нараховуються на число зареєстрованих осіб за адресою будинку. Відповідачі ніякої участі в утриманні даного житла не приймають, проте ним користуються. Реєстрація сторонніх осіб в належному йому будинку є порушенням його права приватної власності на будинок та завдає перешкоди в користуванні та вільному розпорядженні власністю. Жодних усних чи письмових домовленостей та правочинів між ним та відповідачами укладено не було. Згоди на продовження реєстрації місця проживання відповідачів в належному йому будинку він не давав.
На підставі викладеного, просив вимоги задовольнити.
В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та дав пояснення відповідно до викладеного у позові, крім того пояснив, що він неодноразово приходив до відповідачів, просив їх добровільно виселитися, проте вони його вимоги ігнорують та до цього часу проживають у спірному будинку чим чинять перешкоди у вселенні його у належний йому на праві власності будинок.
За заявою позивача, ухвалою суду від 15.05.15 року вимоги позивача в частини визнання відповідачів такими, що утратили право користування жилим приміщенням спірного будинку залишено без розгляду. а.с. 67
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, що дає суду підстави розглядати справу у їх відсутність.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Представник 3-ї особи в судове засідання не з'явився, подали заяву про розгляд справи в їх відсутність.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, лише в частині виселення відповідачів як законні та доведені виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.02.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Конопацькою О.Б. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 27.02.15 року № 8894893.
Відповідно до свідоцтва про право власності позивача на будинок АДРЕСА_1, вказаний будинок раніше належав відповідачці ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.11.2009 р. а.с.7
Згідно довідки АБ, в спірному будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проте ОСОБА_4 не значиться зареєстрованим у будинку. а.с.36-38
Відповідачі продовжують проживати в даному будинку та не знімаються з реєстрації, чим порушують права позивача як власника будинку на вільне володіння, користування та розпорядження власністю, а також змушує його нести безпідставні витрати за комунальні послуги, які нараховуються на число зареєстрованих осіб за адресою будинку.
Згоди на продовження реєстрації місця проживання відповідачів в належному йому будинку позивач не давав.
Позивач не може проживати у спірному будинку з вини відповідачів, які перешкоджають йому у вселенні до будинку, хоча позивач має намір проживати в ньому.
Суд вважає доведеним, що позивач неодноразово просив відповідачів знятись з реєстрації та виселитись з житлового будинку та надвірних будівель, проте вони не реагують, чим позбавляють його права користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю.
Таким чином судом встановлено, що відповідачі продовжують проживати та користуватися житловим будинком з надвірними будівлями, що належать позивачу на праві власності, у зв'язку з чим він має право витребувати своє майно шляхом виселення відповідачів із спірного будинку.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності . Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року , відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року , першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Крім цього, ст. 383 ЦК, ст. 150 ЖК України визначено права власника житлового будинку використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Таким чином, аналізуючи зміст вказаних правових норм, можна зробити єдиний висновок, що право члена сім'ї власника жилого будинку користуватися цим житлом існує лише за наявністю у власника права приватної власності на майно, а відтак припинення права власності відповідача ОСОБА_2 на спірний житловий будинок з надвірними будівлями припинило право на користування будинком інших членів її сім'ї , а саме відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.
На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача щодо виселення відповідачів з спірного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення законними та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується вимог позивача про зняття відповідачів з реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_1 , вони задоволенню не підлягають на підставі ст..7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільній вибір місця проживання в Україні», оскільки відповідно до вимог закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи або рішення суду.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 10,11, 61,88, 212-215,224-226 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 383, 387, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст.41 Конституції України, суд -
Позов- задовольнити частково.
Виселети ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
В іншій частині вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Заочне пішення може бути переглянуте судом що його ухвалив за заявою відповідача в 10 строк з дня отримання його копії.

Суддя Н.І. Омельченко

з оригіналом згідно суддя