Провадження № 22-ц/779/2115/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3

позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7

відповідача ОСОБА_8

представника відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 до ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_8 та ОСОБА_15 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, - за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2013 року позивачі звернулись в суд з зазначеним позовом, мотивувавши тим, що вони разом з відповідачами на підставі рішення Івано-Франківської міської ради від 12.09.2006 року стали власниками земельної ділянки, загальною площею 0,0747 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачі зазначали, що відповідачі чинять їм перешкоди в реалізації права власності на дану земельну ділянку, яка перебуває у спільній сумісній власності сторін, а саме ОСОБА_11 збудував на спірній земельній ділянці гараж. З метою припинення порушення права власності на спірну земельну ділянку, а також забезпечення можливості реалізувати власне право власності на частку у спільній сумісній власності вважали за необхідне виділити в натурі частки кожного співвласника. А саме, просили суд здійснити розподіл та виділ в натурі часток між усіма співвласниками із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме: земельної ділянки на АДРЕСА_1, згідно пропонованого Плану-схеми земельної ділянки, розробленої ТОВ «Науково-виробниче підприємство «ГІС»; виділити у натурі позивачам: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 частку загальною площею 0, 0085 га із земельної ділянки, загальною площею 0, 747 га, на АДРЕСА_1, яка перебуває у спільній сумісній власності; виділити у натурі відповідачам: ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_12 частку загальною площею 0, 0086; виділити у натурі відповідачам: ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15 частку загальною площею 0, 0080 га, земельну ділянку загальною площею 0, 0139, позначену на Плані-схемі голубим кольором залишити у спільному користуванні позивачів га відповідачів.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12.08.2015 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Вважаючи, що рішення суду прийняте за невідповідності висновків обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права представник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Вказувала, що відповідачі визнали, що чинять перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою, однак суд дану обставину до уваги не взяв.

З метою доведеності підставності та обґрунтованості позовних вимог позивачами надано два варіанти виділу в натурі частки із земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності. Проте, в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суд посилається виключно на висновок судової земельно-технічної експертизи, який не містить жодних графічних матеріалів, чи фотознімків, і який слід оцінювати критично.

Подані позивачами план-схеми поділу земельної ділянки складені уповноваженою на даний вид робіт організацією і містять графічні матеріали, що доводить підставність позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду позбавляє позивачів конституційної гарантії непорушності права приватної власності.

За наведених доводів просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, яким останні задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки доводи позивачів щодо можливості виділу частини земельної ділянки без порушення права інших співвласників не підтвердились.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2001 року.

Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку Серія НОМЕР_1 від 26.02.2007 року, виданого на підставі рішення Івано-Франківської міської ради від 12.09.2006 року сторонам в справі, а саме ОСОБА_11, ОСОБА_9, ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15 належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,0747 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

Ч.1 ст.368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення із неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, із виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Підпунктом "е" п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року зі змінами "Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

В даному випадку попереднього визначення розміру рівних земельних часток між співвласниками жилого будинку зроблено не було.

Варіант поділу земельної ділянки, запропонований позивачами, суд першої інстанції відхилив обгрунтовано, пославшись на висновок судової земельно-технічної експертизи від 20.04.2015 року, в якій зазначалось що план-схема поділу земельної ділянки розроблена ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «ГІС» не відповідає державним будівельним нормам та не забезпечує можливості здійснення розподілу та виділу в натурі часток сторін у справі. Крім того експертизою встановлено, що розробити варіанти розподілу та виділу в натурі часток між усіма співвласниками із майна, що є у спільній сумісній власності, а саме земельної ділянки на АДРЕСА_1, у відповідності до державних будівельних норм з урахуванням можливості користування земельною ділянкою та фактично розташованими на ній будівлями і спорудами, доступу до них власниками, а також обслуговування цих об'єктів технічно неможливо.

Суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України надав належну правову оцінку судовій земельно-технічній експертизі, та оцінивши висновки, зроблені експертом, поклав їх в основу свого рішення.

Так, статтею 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Стороною позивачів належними засобами доказування висновок судової земельно-технічної експертизи не спростований, клопотання про призначення повторного дослідження питання не надходило, а тому висновок експерта дав обґрунтовані відповіді на поставлені судом питання.

Також судом вірно відхилено новий варіант поділу земельної ділянки у план-схемі, поданою позивачами, оскільки така не була предметом дослідження під час проведення судової експертизи.

Відповідно до вимог ч.2, ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк