Справа №498/1066/15-ц
Провадження по справі №2/498/363/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року

Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Ткачук О.Л.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2015 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем з 31 серпня 1996 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 32. Від вказаного шлюбу мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. Причиною розпаду сім'ї послужила несумісність характерів подружжя. Шлюбні відносини фактично припинились у червні 2013 року.

Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. Просила її шлюб з відповідачем розірвати, так як відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно. Також просила після розірвання шлюбу залишити проживати дітей з нею та надалі іменуватися прізвищем «Пальчинська».

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, на розірвання шлюбу з ОСОБА_3 згоден, також пояснив суду, що відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім'я розпалась остаточно. Не заперечує проти того, щоб після розірвання шлюбу діти залишились проживати з позивачкою.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 32.

Від спільного життя мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають з червня 2013 року, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім'я розпалася остаточно.

Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірванні шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу.

Таким чином, з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 Сімейного Кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем «Пальчинська», що підтверджується її письмовою заявою.

На підставі ч.1, ч. 3 ст.160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Враховуючи, що між сторонами досягнута домовленість, суд вважає можливим залишити проживати малолітню дитину з матір'ю.

Спір стосовно поділу майна подружжям не вирішувався.

Частина 3 ст.115 Сімейного кодексу України регламентує документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

В порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 487,20 грн. на користь позивачки ОСОБА_3

На підставі ч.1 ст.24, ст. 105 ч.3, 110, 112, 113, 115, 160 ч.1, ч.3 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище Чернюк) та ОСОБА_4, зареєстрований 31 серпня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області, актовий запис № 32 - розірвати.

Малолітню дитину ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 - залишити проживати з матір'ю.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 надалі іменувати прізвищем «Пальчинська».

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 487,20 грн. на користь ОСОБА_3.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати відділу ДРАЦС реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського МУЮ в Одеській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Ткачук

Повне рішення складено 23 вересня 2015 року.

Суддя О.Л.Ткачук