справа № 522/5193/15-ц
провадження № 2/522/5295/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі

головуючого судді - Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2, про виключення з опису та звільнення з-під арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить зобов'язати Державну податкову інспекцію у Приморському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області виключити з опису та звільнити з-під арешту, накладеного відповідно до постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Одеської області радника юстиції Заперченко B.C. від 22.12.2008 року, нежитлове приміщення підвалу № 111, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 8376008 від 16.01.2009 року про накладення арешту на нежитлове приміщення підвалу № 11 1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, внесеного на підставі постанови про накладення арешту 0 від 22.12.2008 року, прийнятої старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Одеської області радником юстиції Заперченко B.C.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив

Представник третьої особи надав до суду заяву. у якій позов просив задовольнити, справу розглядати у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 30.11.2007 року, ОСОБА_1, придбав у ОСОБА_5 нерухоме майно у вигляді нежитлового приміщення підвалу № 111, що перебуває під квартирою №2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 136,0 кв. м., що підтверджується договором купівлі - продажу від 30.11.2007 року. Зазначений договір купівлі продажу було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юшиним A.Ю. та вказаний правочин було зареєстровано в державному реєстрі правочинів 30.11.2007 року за № 2534659. Набуте право власності ОСОБА_1 було зареєстровано у передбаченому законом порядку в КП «ОМБТІ та РОП», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16892021 від 03.12.2007 року.

Вказане приміщення належало ОСОБА_5 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, яке було зареєстровано в 30.08.2007 року КП "Одеська міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" в реєстрі прав власності на нерухоме майно номер запису 2607 в книзі 68неж-63, реєстраційний номер 19929388.

Так, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було досягнуто домовленості та відбулося виконання усіх істотних умов угоди, що відображено у письмовій формі із нотаріальним посвідченням. Вказана угода укладена із дотриманням вимог ст. ст. 207, 208, 209, 210 Цивільного кодексу України та на сьогоднішній день є дійсною угодою, оскільки ніким не визнана недійсною і передбачених законом підстав для визнання її недійсною немає.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В листопаді 2014 року звернувшись до ПАТ "Укрсоцбанк" для оформлення договору іпотеки на вказане приміщення ОСОБА_1 було отримано відмову, у зв'язку із тим, що вказане приміщення перебуває під арештом, та його повідомили, що відповідно до відомостей нотаріального реєстру, постановою, прийнятою старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Одеської області радником юстиції Заперченко B.C., на майно ОСОБА_2 було накладено арешт, в тому числі на нежитлове приміщення підвалу № 111, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яке до 30.08.2007 року (дата укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5.) належало ОСОБА_2 Як виявилось, винесення постанови про накладення арешту на майно ОСОБА_2 пов'язане з порушенням кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2

З метою встановлення обставин, які передували накладенню арешту ОСОБА_1 спробував зателефонувати ОСОБА_5, від якого йому стало відомо, що ОСОБА_2 відбуває покарання за вироком Малиновського районного суду м. Одеси. Звернувшись до Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 було отримано вирок від 26.07.2011 року по справі №1-247/2011, з якого йому стало відомо про те, що ОСОБА_2 було засуджено до 11 років із конфіскацією, належного йому майна. Як стало відомо, в рамках розслідування вказаної кримінальної справи було накладено арешт на нерухоме майно, яке було набуто ОСОБА_1 на підставі угоди купівлі -- продажу від 30.11.2007 року.

На сьогоднішній день, ОСОБА_1 як особа, яка набула та зареєструвала право власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, як власник позбавлений можливості розпорядження вказаного майна через наявність арешту, у тому числі позбавлений можливості оформлення договору іпотеки, так як щодо вказаного майна було порушено відповідну процедуру примусової реалізації у зв'язку із відповідним вироком щодо ОСОБА_2 Таким чином, його право власника обмежене та порушене.

Оскільки зазначене нежитлове приміщення під арештом та заборонами не перебувало на час укладення угоди від 30.08.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, а отже ніяких перешкод в розпорядженні майном не було, то ОСОБА_2 являвся законним власником нежитлового приміщення підвалу № 111, яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 та мав право його відчужувати, тобто продавати. В свою чергу, ОСОБА_5 набувши та зареєструвавши право власності на вказане приміщення у встановленому законом порядку, також був законним власником та мав право розпоряджатися вказаним приміщенням, тобто відчужувати вказане приміщення за договором купівлі-продажу від 30.11.2007 року ОСОБА_1.

Згідно з ст. 59 КК України та ст. 29 КПК України (у редакції від 28.12.1960р.) забезпечення відшкодування збитків, завданих можливим злочином (що може бути підтверджене лише обвинувальним вироком суду, який вступив в законну силу) і виконання його в частині конфіскації майна, органами досудового слідства може проводитись накладенням арешту (заборони) лише на майно обвинувачуваної особи.

Слід зазначити, що на момент винесення обвинувального вироку відносно ОСОБА_2, він не був фактичним власником придбаного ОСОБА_1 приміщення, оскільки угода щодо його відчуження на його користь відбулась раніше ніж було оголошено обвинувальний вирок.

Таким чином, допущене щодо позивача порушення носить цивільно-правовий характер, оскільки воно обмежує його у праві на розпорядження приміщенням, власником якого він є, і в кінцевому підсумку означає порушення прав позивача, як власника, що є недопустимим відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, які встановлюють та гарантують непорушність права власності.

Фактично вказаною постановою було складено опис та накладено арешт на майно особи, яка жодним чином не має відношення до розслідування кримінальної справи, щодо якої не було винесено постанови про порушення кримінальної справи, не вручалося повідомлення про підозру, тощо.

Згідно ст. 126 КПК України, у редакції яка діяла на момент обтяження майна, в процесі розслідування кримінальної справи арешт може бути накладений на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії лише з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Зважаючи на те, що позивачка є власником вказаного вище майна, її права підлягають захистові на підставі положень ст. ст. 321, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, оскільки позивачка не є учасником кримінального процесу по справі в рамках якої на майно накладено обтяження та не наділена правом оскарження дій слідчого в рамках КПК України.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику у справах про виключення майна з опису» стверджено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.?

Керуючись ст.10; 11; 60; 79; 88; ч.3 209; 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2, про виключення з опису та звільнення з-під арешту майна задовольнити.

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Приморському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області виключити з опису та звільнити з-під арешту, накладеного відповідно до постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Одеської області радника юстиції Заперченко B.C. від 22.12.2008 року, нежитлове приміщення підвалу № 111, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за № 8376008 від 16.01.2009 року про накладення арешту на нежитлове приміщення підвалу № 11 1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, внесеного на підставі постанови про накладення арешту 0 від 22.12.2008 року, прийнятої старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Одеської області радником юстиції Заперченко B.C.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня винесення рішення через Приморський суд м. Одеси.

Суддя 22.05.2015