АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1025/15 Головуючий 1 інст. - Чернобривко Л.Б.
Справа №415/2536/13-ц
Категорія : договірні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Черкасова В.В.

суддів - Кукліної Н.О., Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Лашаковій Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 грудня 2014 року

по цивільній справі за позовом Міністерства оборони України в інтересах Харківського університету Повітряних Сил України імені Івана Кожедуба, Харківського університету Повітряних Сил України імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат на навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2013 року Міністерство Оборони України в інтересах Харківського університету Повітряних Сил України імені Івана Кожедуба, Харківський університет Повітряних Сил України імені Івана Кожедуба звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат на навчання.

В обгрунтування позовних вимог позивачі вказували, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу у Харківському університеті Повітряних Сил з 02 серпня 2010 року по 02 листопада 2012 року на посаді курсанта. 04 червня 2011 року з відповідачем було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Харківському університеті Повітряних СилУкраїни імені Івана Кожедуба. 29 вересня 2012 року ОСОБА_1 подав рапорт про відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу, а 01 листопада 2012 року його було відраховано від подальшого навчання у зв'язку з розірванням контракту, що є підставою для стягнення коштів, пов'язаних із його утриманням в університеті.

Тому, Міністерство Оборони України в інтересах Харківського університету Повітряних Сил України імені Івана Кожедуба, Харківський університет Повітряних Сил України імені Івана Кожедуба просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського університету Повітряних Сил України імені Івана Кожедуба суму у розмірі 55 781,80 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням відповідача в університеті; стягнути з ОСОБА_1 на користь університету витрати по сплаті судового збору у розмірі 557,81 грн.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 11 грудня 2014 року позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського університету Повітряних Сил України імені Івана Кожедуба суму у розмірі 55 781,80 грн. на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_1 та судовий збір в сумі 557,81 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення; просив його апеляційну скаргу розглянути у відсутності його та представника.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Неявка сторін, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 був відрахований від навчання у зв'язку із розірванням контракту через відмову від проходження військової служби на посадах офіцерського складу, а тому відповідачем були порушені обов'язки за контрактом, що є підставою для стягнення суми витрат на навчання.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 04 червня 2011 року між Міністерством оборони України в особі начальника університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба та ОСОБА_1 був укладений контракт про проходження військової служби (навчання) в Харківському університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (а.с 17).

Відповідно до умов контракту відповідач з моменту його укладення був зарахований до списків особового складу університету Повітряних сил ім. Івана Кожедуба та взяв на себе зобов'язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Відповідно до ст.. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що Наказом начальника Харківського університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба №254 від 01 листопада 2012 року ОСОБА_1 було відраховано з 02 листопада 2012 року від подальшого навчання у зв'язку з розірванням контракту внаслідок відмови від проходження військової служби на посадах офіцерського складу (а.с.13,16).

Відповідно до п.1 (абз.6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і відповідачем ОСОБА_1 «взяв на себе зобов'язання відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов'язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу».

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач не надав допустимих та належних доказів, що спростовують розрахунки надані позивачем.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу.

Частиною 10 статті 25 ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачено, що курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу, після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оброни України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі.

Загальним розрахунком коштів розраховані фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача в університеті починаючи з дня його зарахування по день виключення зі списків особового складу, загальна сума яких складає 55 781,80 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 11 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді: