Номер провадження: 22-ц/785/326/15
Головуючий у першій інстанції Пащенко Т. П.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Сватаненка В.І.,

Суворова В.О.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, витрат за оплату звіту про незалежну оцінку,-

встановила:

У грудні 2013 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив стягнути з останньої матеріальну шкоду у розмірі 6357 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн..

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідачка є власником квартири № 60 у цьому будинку, що знаходиться поверхом вище.

12-13 листопада 2013 року з вини відповідачки було залито водою його квартиру, в результаті чого частина стелі та стіни у ванній кімнаті, кладовій були залиті водою, а також з'явилися мокрі плями на стіні у житловій кімнаті.

У зв'язку з цим позивач звернувся до КП "Житсервіс-2" та КП "Ізмаїльське ВУВКГ" з вимогою зафіксувати та підтвердити факт залиття квартири з вини відповідачки.

22.11.2013 року комісія КП "Житсервіс-2" склала відповідний акт, яким було зафіксовано наслідки затоплення квартири.

25.11.2013 року працівники КП "Ізмаїльське ВУВКГ" також склали акт про затоплення квартири та зазначили підставу цього затоплення - протікання сифона під ванною в квартирі № 60.

03.12.2013 року майстри КП "Житсервіс-2" склали акт, яким зафіксували, що в квартирі, в спальній кімнаті в куті кімнати від стелі і до полу знаходяться плями сирості та плісняви.

Згідно звіту про незалежну оцінку майнової шкоди, причиненої в результаті залиття квартири, суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Експерт-Текнор" майнова шкода, яка була нанесена позивачу шляхом затоплення його квартири, складає 6357 грн. Також позивач зазначив, що діями відповідачки йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінив у 5000 грн.. Крім того, ОСОБА_4 просив стягнути з відповідачки суму витрат, за оплату звіту про незалежну оцінку ТОВ "Експерт-Текнор" у розмірі 400 грн. та судові витрати.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 6357 грн., моральну шкоду у розмірі 1500 грн., витрати на оплату звіту про незалежну оцінку у сумі 400 грн. та судовий збір у розмірі 316, 68 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційних скарг, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 частково, суд першої інстанції виходив з того, що залиття квартири позивача відбулося з вини відповідачки, що спричинило йому як матеріальну, так і моральну шкоду, яку ОСОБА_3 повинна відшкодувати. Зменшуючи розмір моральної шкоду, суд виходив з того, що вона завищена, тому зменшив її розмір до 1500 грн..

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що позивач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копією договору дарування від 18.03.2013 року (а.с.8).

Відповідачка ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3, що знаходиться поверхом вище, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.02.2014 року. (а.с.37-38).

12-13 листопада 2013 року було залито водою квартиру позивача ОСОБА_4, в результаті чого частина стелі та стіни у ванній кімнаті, кладовій були залиті водою, а також з'явилися мокрі плями на стіні у житловій кімнаті.

У зв'язку з цим позивач звернувся до КП "Житсервіс-2" та КП "Ізмаїльське ВУВКГ" з вимогою зафіксувати та підтвердити факт залиття квартири з вини відповідачки.

22.11.2013 року комісія КП "Житсервіс-2" склала відповідний акт, яким було зафіксовано наслідки затоплення квартири (а.с.10).

25.11.2013 року працівники КП "Ізмаїльське ВУВКГ" також склали акт про затоплення квартири та зазначили підставу цього затоплення - протікання сифона під ванною в квартирі № 60 (а.с.11). Тобто залиття квартири позивача сталося з вини відповідачки ОСОБА_3.

03.12.2013 року майстри КП "Житсервіс-2" склали акт, яким зафіксували, що в квартирі, в спальній кімнаті в куті кімнати від стелі і до полу знаходяться плями сирості та плісняви (а.с.12).

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майнової шкоди, причиненої в результаті залиття квартири, суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Експерт-Текнор" майнова шкода, яка була нанесена позивачу шляхом затоплення його квартири, складає 6357 грн.(а.с.13-14).

У статті 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, але власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власність зобов'язує.

Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт.

Згідно ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооператив, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України шкода, що заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, що заподіяла шкоду, у повному обсязі.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачка повинна нести відповідальність за заподіяння шкоди позивачу.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дію і негативними наслідками.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідачки на те, що в повідомлені КП "Ізмаїльського ПУВКГ" від 10.12.2013 року № 2037 зазначено, що 2 та 6 грудня 2013 року проводився огляд мереж водопостачання в квартирі АДРЕСА_4, протікання не виявлено, сантехнічні прилади в її квартирі знаходиться в задовільному стані та є справними, оскільки це не свідчить про відсутність вини відповідача у залитті квартири, яке сталося 12-13 листопада 2013 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неприйняття до уваги показів свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що вони не мали достатньо часу для того, щоб розібратись у причинах виникнення плям сирості та плісняви, оскільки вони спростовуються актом КП "Ізмаїльське ВУВКГ" від 25.11.2013 року, який був підписаний саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та іншими доказами по справі, які наведенні вище, та підтверджують факт залиття квартири відповідачкою.

Таким чином, аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції цілком правомірно стягнув з відповідачки на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 6357 грн., яка підтверджена звітом про незалежну оцінку майнової шкоди, причиненої в результаті залиття квартири, суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Експерт-Текнор".

Що стосується стягнення з ОСОБА_3 витрат за оплату звіту про незалежну оцінку майнової шкоди у розмірі 400 грн., колегія суддів також погоджується, оскільки відповідно до квитанції до прибутково касового ордеру № 27 від 06.12.2003 року вартість звіту складає 400 грн. (а.с.15) та це є реальними збитками позивача, які, відповідно до ст. 22 ЦК України також підлягають відшкодуванню.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сімґї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та непов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди у розмірі 1500 грн., виходив з засад розумності та справедливості, оскільки залиття квартири, спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає у негативних емоціях, переживаннях, з приводу пошкодженого майна та неможливості користуватися ним, порушення звичного способу життя, позбавлення нормальних умов проживання тощо.

На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дослідивши усі матеріали справи, ухвалив обґрунтоване, законне рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

В.О. Суворов