Справа № 439/1012/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2015 р. м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області
головуючого-судді Петейчука Б.М.
судового засідання ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 Мар?яни Володимирівни до ОСОБА_2 про надання права на тимчасові поїздки неповнолітніх дітей за межі України без згоди та супроводу батька до досягнення дітьми повноліття, -
В Бродівський районний суд Львівської області звернулась з позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в якій просить надати їй, як матері дітей, дозвіл на здійснення тимчасових поїздок неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ОСОБА_5., за межі державного кордону України з метою їх оздоровлення та відпочинку у супроводі матері ОСОБА_4 чи інших, уповноважених нею осіб без згоди та супроводу батька дітей ОСОБА_2 до досягнення дітьми повноліття.
Позивачка в обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ОСОБА_3 з 18.07.2009 року по 18.09.2014 року перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Бродівського районного суду Львівської області від 18.09.2014 року. У шлюбі у них народилось двоє дітей: син - ОСОБА_4, 13.10.2009 р.н, та син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
З моменту народження дітей і до сьогоднішнього дня вона не працює, здійснює догляд за дітьми, які народились передчасно, ростуть хворобливими, перебувають на диспансерному обліку, часто перебувають на лікуванні в стаціонарних медичних закладах. Відповідач дітьми не цікавиться. Для тимчасової поїздки за кордон з дітьми на оздоровлення потрібно нотаріальну заяву-згоду батька дітей ОСОБА_2 Звернувшись до нього, відповідач вказав, що в жодному випадку не надасть такої згоди. Хоча останні два рази погодився все-таки надати нотаріальну заяву-згоду терміном на три місяці.
На даний час у позивачки виникла потреба у отриманні згоди батька на тимчасову поїздку дітей за кордон для оздоровлення, однак ОСОБА_2 В Я. категорично відмовив надати таку згоду
На прохання позивачки, відповідач заявив, що більше ніколи не надасть їй добровільно такої згоди, абсолютно нічим не мотивуючи причини такої відмови. Впродовж останнього часу він неодноразово просив ОСОБА_2 як батька дітей посвідчити в нотаріуса таку письмову заяву - згоду на тимчасові поїздки неповнолітніх дітей за межі України. Однак відповідач категорично відмовляється надати їй такий дозвіл в черговий раз, і жодних вагомих причин такої відмови не наводить. Позивачка звернулась до Служби у справах дітей Бродівської РДА з проханням надати її відповідний висновок про доцільність надання дозволу на здійснення тимчасових поїздок неповнолітніх дітей за межі державного кордону України у супроводі матері без згоди батька дітей ОСОБА_2 до досягнення дітьми повноліття. 18.06.2015р. за результатами розгляду її звернення комісія служби у справах дітей Бродівської РДА надала її позитивний висновок № 12.
В судове засідання позивач не з?явилася, однак подала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просить його задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з?явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток, про причини неявки суд не повідомив.
Третя особа: служба у справах дітей Бродівської РДА, головний спеціаліст ОСОБА_6 подала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просить його задовольнити.
Судому ухвалено провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224-226 ЦПК України та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що з відповідачем по справі ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2014 року був розірваний. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей : син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Встановлено, що після розірвання шлюбу спільні діти постійно проживають з матір»ю ОСОБА_4
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до змісту пункту 4.2. Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно п.п. 17, 18 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини", в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти.
Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітніх дітей та те, що батько дітей ОСОБА_2 своїми діями безпідставно перешкоджає матері дітей ОСОБА_7»яні Володимирівні забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_7 Мар?яни Володимирівни до ОСОБА_2 слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 213 - 215, 224-229 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_7»яни Володимирівни задовольнити повністю.
Надати малолітнім дітям: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України з метою їх оздоровлення та відпочинку до досягнення ними 16 років, у супроводі матері ОСОБА_7»яни Володимирівни, ІНФОРМАЦІЯ_4, чи інших уповноважених нею осіб, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7»яни Володимирівни 243 грн. 60 коп. судового збору, що останньою був сплачений при зверненні із позовною заявою до суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_8