З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
22 січня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Сидоренко І.О.,
при секретарі - Рудь Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Дана позовна заява мотивована тим, що позивачка є власником дачного будинку АДРЕСА_1 згідно витягу № 6140555 від 05.01.2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане КП «БТІ» м. Слов'янська. Окрім неї у вказаному будинку на даний час зареєстрований як член родини її онук ОСОБА_2, який фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з червня 2010 року, особистих речей в будинку не має. Добровільно він не забажав знятися з реєстрації, ніякої участі в утриманні будинку, витратах за оплату житлово-комунальних послуг не несе. Ніяких перешкод у користуванні житловою площею з боку позивача відповідачу не чинилися, відповідач не проживає за місцем реєстрації у добровільному порядку за власним бажанням. Місце знаходження відповідача не відомо. Позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання субсидії. У зв'язку з чим просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, просила суд позовні вимоги задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачі, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Витягу № 6140555 від 05.01.2005 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане КП «БТІ» м. Слов'янська, реєстраційний номер 8745477, номер запису 19 в книзі 1-75, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить дачний будинок АДРЕСА_1.
Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні Довідки Долинської сільської ради за № 665 від 26.12.2014 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно до запису № 3 у Домовій книзі для прописки громадян, що проживають у будинку АДРЕСА_1, 02.02.2005 року було уточнено адресу у АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.
Також, як зазначено у Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) дачний будинок, виданого КП «БТІ» м. Слов'янськ, інвентаризаційна справа № 592 станом на 13.12.2010 року, власником будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.
Як зазначено у Довідки Долинської сільської ради № 324 від 16.11.2010 року, згідно даних виконкому сільської ради погосподарської книги № 6, особистий рахунок НОМЕР_1, рахується домобудівля, розташована у АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_1.
Відповідно до Довідки Долинської сільської ради № 664 від 26.12.2014 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою АДРЕСА_1 не проживає з вересня 2010 року по теперішній час, особистих речей в будинку не має.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України зазначено, що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 150 Житлового Кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що в будинку, власником якого є ОСОБА_1 зареєстрований відповідач ОСОБА_2 але фактично він за цією адресою не проживає з 2010 року. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 212, 213, 214,215, 224-226 ЦПК України, ст. 150 ЖК України ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Слов'янського
міськрайонного суду І.О.Сидоренко