АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8081/15 Справа № 180/486/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Янжула О. С. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

01 вересня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді : Ткаченко І.Ю.

Суддів: Рудь В.В., Повєткіна В.В.

При секретарі: Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про захист прав споживачів та стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про захист прав споживачів та стягнення коштів. В обґрунтування позову посилався на те, що 19 листопада 2013 року між ним та ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 246285 «Постійний вкладник» з відкриттям депозитного рахунку вкладника НОМЕР_1. Згідно з п.2 договору датою внесення суми вкладу є 19 листопада 2013 року а датою повернення суми вкладу є 24 листопада 2014 року. Відповідно до договору сума вкладу складає 77000 гривень. Згідно договору банк зобов'язаний зберігати вклад, нараховувати та сплачувати по ньому проценти, а також повернути вклад в порядку передбаченому договором. Відповідач неналежним чином виконував умови договору у зв'язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість яка станом на 27 квітня 2015 року, на думку позивача, становить суму - 453 564,92 грн.

Просить суд стягнути з поточного рахунку ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» (відкритого на ім'я ОСОБА_2.) на користь ОСОБА_2 суму його банківського вкладу (депозиту) «Постійний вкладник» у сумі 77000,00 грн. залученого ним у цьому банку на строк по 24.11.2014.

Стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 проценти по сумі банківського вкладу (депозиту) за прострочений строк з урахуванням 24,5% річних (упущена вигода) - у сумі 6416,42 грн. з 24.11.2014 по день фактичного повернення вкладнику суми банківського вкладу (депозиту) з його поточного рахунку, а також 3% річних - у сумі 980,96 грн. та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання - у сумі 18401,40 грн. з 24.11.2014 по день фактичного повернення вкладнику суми банківського вкладу (депозиту) з його поточного рахунку.

Стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_2 на підставі пункту 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню у розмірі трьох відсотків вартості послуги за кожний день прострочення виплати йому з його поточного рахунку суми банківського вкладу (депозиту) - у сумі 350766,15 грн., а саме з 24.11.2014 по день фактичної виплати вкладнику суми банківського вкладу (депозиту) з його поточного рахунку.

Стягнуті кошти з поточного рахунку ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» - терміново виплатити ОСОБА_2 готівкою через касу ПАТ КБ «Фінансова ініціатива».

Також просить стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» моральну шкоду у розмірі 5000 гривень на користь ОСОБА_2 за завдання йому душевних страждань, що виникли у нього у зв'язку із довгостроковим більше двох місяців не наданням йому посадовими особами ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» як відповіді на його звернення від 08.12.2014 та від 09.12.2014 так і порушенням цими особами вимог ст.40, 68 Конституції України та ст.20 Закону України «Про звернення громадян» при розгляді його відповідних звернень, а також за несвоєчасне виконання цими особами грошового зобов'язання по договору банківського вкладу (депозиту) відносно ОСОБА_2 (а.с. а.с. 1-3,32-33).

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" про захист прав споживачів та стягнення коштів - задоволенні частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором банківського вкладу (депозиту) № 246285 від 19 листопада 2013 року у сумі - 102 798 гривень 78 копійок, яка складається з: заборгованості по вкладу - 77000 грн. 00 коп.; заборгованості по відсоткам за прострочений строк виконання договору - 6416 грн. 42 коп.; трьох відсотків річних від простроченої суми - 980 грн. 96 коп.; індекс інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання - 18401 грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.82-73).

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, фактично не погоджуючись з рішенням суду в частині відмову у задоволенні позовних вимог, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 88-89).

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянт фактично не погоджуючись з рішенням суду в частині, якою було відмовлено у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду в оскаржуємій частині залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2013 року між позивачем як вкладником та відповідачем було укладено Договір банківського вкладу № 246285 «Постійний вкладник» з відкриттям депозитного рахунку вкладника НОМЕР_1. Згідно з п.2 договору датою внесення суми вкладу є 19 листопада 2013 року а датою повернення суми вкладу є 24 листопада 2014 року.

Відповідно до договору сума вкладу складає 77000 гривень.

Згідно договору банк зобов'язаний зберігати вклад, нараховувати та сплачувати по ньому проценти, а також повернути вклад в порядку передбаченому договором.

Позивачем було сплачено та відповідачем зараховано на зазначений рахунок кошти у сумі 77000 грн. згідно квитанції № 5974 від 19.11.2013 р.

24.11.2015 року позивач звернувся із заявою до відділення № 11 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» м. Дніпропетровська про повернення з власного поточного рахунку як суми вкладу так і процентів за ним. Крім того, позивач неодноразово звертався, в тому числі й 08.12.2014 року та 09.12.2014 року, із заявами до відділення ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про повернення грошових коштів. Однак на зазначені вимоги позивача відповідач не надав відповіді, не повернув кошти вкладу і не сплатив проценти за ним позивачу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в сумі 102 798, 78 грн., суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами, а тому для поновлення вказаного права позов в частині стягнення суми вкладу, нарахованих процентів, та з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних, згідно ст. ст. 625, 526, 611, 1058-1068 ЦК України, підлягає задоволенню.

Оскільки в зазначеній частині рішення не оскаржується, то колегія суддів не переглядає його в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, суд 1 інстанції виходив з того що, позивач в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення пені, посилався на положення ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до яких у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідач надав позивачу послугу, яка зводилася до прийняття ним грошових сум з обов'язком виплати процентів на них. Зазначене було оформлено укладеним банком з позивачем договором про банківський строковий вклад. Після укладення договору між банком та позивачем виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладеного договору про банківський строковий вклад.

Щодо відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд 1 інстанції виходив з того, що за змістом ст. ст. 15, 16 ч. 2 п. 9, 23, 611 ч.1 п. 4 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі, шляхом відшкодування моральної шкоди. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Нормами Цивільного кодексу України не передбачена відповідальність боржника за прострочення виконання грошового зобов'язання у вигляді відшкодування моральної шкоди, а тому достатніх підстав для задоволення вимог позивача про стягнення моральної шкоди немає.

Крім того, суд 1 інстанції дійшов до висновку, що не підлягають задоволенню вимоги позивача, щодо термінової виплати йому заборгованості готівкою через касу ПАТ КБ «Фінансова ініціатива», оскільки стаття 367 ЦПК України дає вичерпний перелік справ у яких рішення підлягає негайному виконанню. Справи про захист прав споживачів та стягнення заборгованості по депозиту в даний перелік не входить, отже підлягають загальному порядку виконання судових рішень, після набрання рішенням законної сили.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд 1 інстанції помилково відмовив йому у праві відшкодування моральної шкоди, колегія судді до уваги не приймає, оскільки між сторонами виникли договірні правовідносини, тому при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, суд правильно врахував, у контексті ст. ст. 6, 627 ЦК України, що договором № 246285 від 19 листопада 2013 року сторони не передбачили можливість відшкодування моральної шкоди при порушенні стороною договору своїх зобов'язань, тому відсутні підстави для її відшкодування

Згідно пункту 2 ст. 22 цього закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Однак, Законом України «Про захист прав споживачів» у п. 5 ч. 1 ст. 4 «Права та обов'язки споживачів» визначено, що відшкодовується шкода (збитки), завдані дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнова та моральна (немайнова) шкода, заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Доводи апеляційної скарги, щодо помилково висновку суду 1 інстанції про не можливість застосування до позовних вимог ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», колегія судді не приймає до уваги оскільки після укладення договору між банком та позивачем виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладеного договору про банківський строковий вклад.

Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи позивача перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 липня 2015 року в оскаржує мій частині - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: