Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/478/15 Головуючий у 1 інстанції Мусієнко Н.М.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2014 року у справі за позовом Концерну "Міські теплові мережі" до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за опалення та постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року Концерн "МТМ" звернувся до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнював, до ОСОБА_4, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за опалення та постачання гарячої води.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29 січня 2009 року "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг" у м. Запоріжжя, починаючи з 01 січня 2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкають у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено "Концерн МТМ" в будинках, мережі яких безпосередньо приєднанні до теплових мереж Концерну "МТМ".

Позивач у період з січня 2009 року по квітень 2014 року надав відповідачам ОСОБА_3 послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 12183, 92 грн. За вказаний період відповідачами частково було здійснено оплату в розмірі 6869, 75 грн. Станом на 03 вересня 2014 року заборгованість за період з січня 2009 року по липень 2014 року склала 5314, 17 грн.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за надання послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води в сумі 5314, 17 грн. та судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь Концерну "МТМ" заборгованість за поставлену теплову енергію в сумі 5314, 17 грн., а також витрати на оплату судового збору в сумі 243, 60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, те,що позивачем пропущений строк позовної давності і безпідставно здійснені нарахування з абонплати , просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те , що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов про стягнення з відповідачів заборгованість за теплопостачання, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачем здійснювалося теплопостачання у будинок, де мешкає відповідачка і члени її родини,проте оплата за надані послуги здійснювалась несвоєчасно і не у повному обсязі, тому станом на квітень 2014року виникла заборгованість за теплопостачання в сумі 5314гр.17коп.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду, виходячи із наступного.

Згідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,що звичайно ставляться.

Обов'язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року (далі Правила).

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця -надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Концерн "Міські теплові мережі "зареєстрований у державному реєстрі, що підтверджується свідоцтвом про державу реєстрацію юридичної особи від 26.07.2002р.(а.с.12) .

Відповідно до п.2.1 Статуту Концерну "МТМ" предметом діяльності цього підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення її для обігріву житла і побутових потреб населення.

Право Концерну "Міські теплові мережі" на отримання оплати за надані послуги з опалення підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради №25 від 29.01.2009 року "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі", відповідно до якого з 01.01.2009 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності , з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн "Міські теплові мережі"в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну "МТМ".

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Судом першої інстанції встановлено і здобутими доказами підтверджується те,що відповідачі ОСОБА_3 проживають за адресою : АДРЕСА_1 та є споживачами послуг Концерну " Запорізькі міські теплові мережі".

На підставі заяви Концерну 07.12.2011року Ленінським районним судом м. Запоріжжя був виданий судовий наказ №2-н/0814/2969/2011 про стягнення з боржників ОСОБА_4,ОСОБА_5ОСОБА_3 заборгованість по оплаті спожитих послуг з централізованого опалення,централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення в сумі 4520гр.08коп.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 лютого 2012року зазначений судовий наказ скасований.

10 червня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надаі прслуги.

Із особового рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_4.(а.с.14-18,19), розрахунку заборгованості(а.с.51-55) видно,що ,починаючи з 2009 року відповідачі періодично не здійснювали оплату наданих позивачем послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, внаслідок чого станом на 01.04.2014року виникла заборгованість в сумі 5314гр.17коп.,яка розрахована на підставі тарифів, встановлених відповідними рішеннями Запорізької міської ради 2008-2013рр.(а.с.76-95) .

Договоір про надання послуг сторонами не укладався, проте відсутність відповідного договору не є підставою для звільнення від оплати наданих послуг з опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем.

Пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року передбачено, що у разі визначення обсягу послуг за показниками засобів обліку обов'язок по їх оплаті покладається на осіб, які проживали у квартирі, а в разі нарахування за нормами споживання, - оплату послуг мають проводити всі зареєстровані у жилому приміщенні особи, крім випадків, коли вони тимчасово відсутні в ньому і подали письмову заяву та офіційний документ, що підтверджує відсутність.

Відповідачі від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялися, однак їх не оплачували та не надали належних та допустимих доказів того, що вони не користувалася послугами централізованого опалення за вказаний період з дозволу відповідних органів виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства у відповідності з Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Таким чином, заборгованість за несплачені послуги підлягають стягненню в солідарному порядку з усіх відповідачів,які є споживачами цих послуг.

Судова колегія вважає,що висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги про пропущення позивачем позовної давності є неспроможними.

Термін позовної давності заявлених позивачем вимог не сплив, оскільки на підставі звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу 07.12.2011року було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості, який було скасовано за заявою відповідачів ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2012року року (а.с.20).

Відповідно ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення.

За правилами частини 2 статті 264 ЦК України зверненням позивача до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості перебіг позовної давності перервався. Після переривання перебіг позовної давності починається заново ( ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Посилання в апеляційній скарзі на нарахування позивачем абонентської плати і таким чином,нарахування подвійного тарифу ,спростовується здобутими доказами у справі-розрахунком, із якого вбачається,що подвійний тариф застосовувався на підставі рішення Запорізької міської ради №327 від 28.07. 2008р.(а.с.46) до 01.01.2013року, а з того часу абонплата не нараховується (а.с.а.с.51-55), ксерокопією рішення Запорізької міської ради №62 від05.09.2012р.(а.с95) про встановлення одноставкового тарифу( без абонентської плати) на послугу з центрального опалення з 01.01.2013року.

Докази та обставини, на які посилається апеллянт, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

Судом повно і всебічно з"ясовані обставини справи,що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: