Справа № 750/2187/15-ц Провадження № 22-ц/795/1829/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Острянський В. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСТРЯНСЬКОГО В.І.,
суддів:ГОРОБЕЦЬ Т.В., ХРОМЕЦЬ Н.С.,
при секретарі:ЗІНЬКОВЕЦЬ О.О.,
за участю:ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 до ОСОБА_8, ОСОБА_10, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної у місті Чернігові ради, прокуратура міста Чернігова, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенко Р.О. про визнання недійсним договору дарування 1/2 частини квартири,

в с т а н о в и в:

У апеляційній скарзі ОСОБА_8 ставить питання про скасування рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 серпня 2015 року та про постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що згідно з правилами ст.321 ЦК України право власності є непорушним і право власності неповнолітньої ОСОБА_9 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 залишилось недоторканим і непорушеним, а розпорядження ОСОБА_8 належною їй 1/2 частиною цієї ж квартири жодним чином не порушує права неповнолітньої дитини на частину спірного житла.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 серпня 2015 року позовні вимоги було задоволено та визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, укладений 16 лютого 2013 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 і посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенком Р.О. за реєстраційним номером № 139. Також було стягнуто з ОСОБА_8 та з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_5 по 121 грн. 80 коп. у відшкодування сплачених судових витрат.

Суд враховує, що відповідач ОСОБА_10 згідно з довідкою адресно-довідкової роботи УДМС України в Чернігівській області зареєстрований і проживає в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.30) і за цією адресою він неодноразово повідомлявся місцевим судом про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення йому поштових відправлень (а.с.40, 57) і підписані ним розписки, що містяться на а.с.68 і 91. Що відповідач ОСОБА_10 приймав участь у судових засіданнях місцевого суду у даній справі 10 червня і 08 липня 2015 року (а.с.67 і 89) і є обізнаним щодо даного цивільного спору, який остаточно не є вирішеним.

Апеляційний суд двічі направляв відповідачу ОСОБА_10 судові повістки на 18 вересня і 13 жовтня 2015 року за вказаною адресою, однак поштові відправлення повертались до суду неврученими.

Тому суд вважає, що відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України відповідач ОСОБА_10 вважається повідомленим про час і місце судового розгляду належним чином і дана обставина не є перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, враховуючи наступне.

Постановивши оскаржуване рішення, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що позивач і її неповнолітня дочка ОСОБА_9 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 по 1/4 частині у кожної, а інша 1/2 її частина раніше належала ОСОБА_8 і була подарована нею ОСОБА_10 за договором дарування від 16 лютого 2013 року.

Суд вважав, що приватним нотаріусом під час укладення цього договору дарування було допущено порушення порядку оформлення нотаріальних дій, а саме було порушено вимоги п.п.1.9 та 1.10 наказу МЮ України від 22 лютого 2012 року „Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" про те, що у випадку виявлення факту, що квартирою чи її частиною користуються неповнолітні діти, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної в містах Києві і Севастополі державної адміністрації чи відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Тому суд вважав, що при вчиненні спірного правочину не були враховані права та інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_9, яка є співвласником даної квартири, у якій відчужувалась 1/2 частина, належна ОСОБА_8, що є порушенням права неповнолітньої на частину спірного житла.

Давши оцінку обставинам справи в сукупності, суд вважав, що позовні вимоги є обгрунтованими і прийшов до висновку про необхідність їх задоволення.

Такий висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги про те, що право власності неповнолітньої ОСОБА_9 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 залишилось недоторканим і непорушеним та що розпорядження ОСОБА_8 належною їй 1/2 частиною цієї ж квартири жодним чином не порушує права неповнолітньої дитини на частину спірного житла не може бути підставою для скасування судового рішення і правильності висновків місцевого суду не спростовують.

За таких обставин місцевий суд постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 12 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: