Справа № 750/4314/15-ц
Провадження № 2/750/1747/15

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2015 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Коверзнева В. О.,

при секретарі Мачачі І. П.,

за участю: представника позивача адвоката Селюха А. В., відповідача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:
30.04.2015 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і отриманою сумою страхової виплати в розмірі 64237 грн 21 коп., франшизи в розмірі 510 грн, витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 500 грн та 3000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням належного йому автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), завданої з вини відповідача; стягнення зі співвідповідача 10660 грн 08 коп. в рахунок відшкодування недоплаченої суми страхової виплати.

В обґрунтування позову зазначив, що співвідповідачем невірно визначено суму страхового відшкодування, яка підлягає виплаті, та безпідставно включено пеню до виплаченої суми страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала зазначивши, що ДТП виникла лише з вини водія автомобіля Skoda Fabia ОСОБА_4 .

Представник співвідповідача не з`явився, при цьому надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

23.06.2014 року о 19 год. 05 хв. на перехресті вулиць Олександра Молодшого Гетьмана Полуботка в м. Чернігові (далі перехрестя) відбулося зіткнення автомобіля Skoda Fabia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_4 , з автомобілем Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала відповідач. На момент ДТП автомобіль Skoda Fabia рухався по вулиці Олександра Молодшого, від вулиці Шевченка в напрямку пр. Перемоги; автомобіль Daewoo Nexia рухався по вулиці Гетьмана Полуботка, від Червоної площі в напрямку Чернігівського обласного військового комісаріату.

Внаслідок ДТП обидва автомобіля було пошкоджено, чим позивачу як власнику автомобіля Skoda Fabia завдано шкоди.

Відповідно до частини пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Отже, для правильного вирішення цієї справи необхідно встановити особу, винну в ДТП.

Так, допитаний по справі в якості свідка ОСОБА_5 показав, що 23.06.2014 року о 19 год. 05 хв. він керував власним автомобілем і рухався по вулиці Гетьмана Полуботка в зустрічному по відношенню до відповідача напрямку руху. Він зупинився на заборонений (червоний) сигнал світлофора перед перехрестям з вулицею ОСОБА_6 і в цей час відбулася ДТП. Даний свідок стверджує, що відповідач в`їхала на перехрестя на заборонений сигнал світлофора, оскільки весь час уважно слідкував за його роботою.

Аналогічні покази надав суду й свідок ОСОБА_7 , який в момент ДТП керував автомобілем і рухався позаду автомобіля, яким керував свідок ОСОБА_5 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 (пасажир автомобіля ОСОБА_9 ) показала, що 23.06.2014 року о 19 год. 05 хв. вона рухалася разом із ОСОБА_4 на передньому сидінні в автомобілі Skoda Fabia. Наближаючись до перехрестя з вулицею Гетьмана Полуботка вона особисто переконалася в тому, що їх автомобіль в`їжджає перехрестя на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора. В цей момент, на вулиці Гетьмана Полуботка, праворуч від них, перед перехрестям стояло чотири автомобілі. Свідок стверджує, що відповідач в`їхала на перехрестя на заборонений сигнал світлофора.

Таки ж саме покази надала суду й свідок ОСОБА_4 (водій автомобіля ОСОБА_9 ).

Свідок ОСОБА_10 показав суду, що в момент ДТП знаходився поблизу перехрестя, оскільки рухався по пішохідній доріжці вздовж вулиці Олександра Молодшого, в напрямку перехрестя з вулицею Гетьмана Полуботка. Він зупинився перед пішохідним переходом, тому що для нього був увімкнений забороняючий (червоний) сигнал світлофора. В цей час на перехрестя в`їхав автомобіль Daewoo Nexia, для якого, на думку свідка, був увімкнений дозволяючий (зелений) сигнал світлофора.

Свідок ОСОБА_11 показав, що в момент ДТП він, разом із дівчиною, знаходився біля перехрестя. Свідок повідомив, що особисто він не бачив обставини ДТП, а побачив автомобілі лише після їх зіткнення.

Допитана в якості свідка відповідач ОСОБА_1 стверджувала, що вона в`їхала на перехрестя на миготливий зелений сигнал світлофора.

Отже, покази свідків позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , які узгоджуються між собою і підтверджують вину в ДТП відповідача, не відповідають показам свідків відповідача: ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з яких слідує, що відповідач в`їхала на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора.

Оцінюючи покази вказаних свідків, суд надає перевагу саме показам свідків позивача, оскільки, зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були безпосередніми учасниками дорожнього руху, керували автомобілями, а тому як водії транспортних засобів уважно слідкували за дорожньою обстановкою та сигналами світлофора, встановленого на перехресті.

У той час, як свідки відповідача ОСОБА_10 і ОСОБА_11 знаходилися лише поблизу перехрестя і як пішоходи не фіксували сигнали світлофора, встановленого на перехресті для транспортних засобів, оскільки повинні були слідкувати за сигналами світлофора, який регулює рух пішоходів через проїзні частини доріг.

За таких обставин суд доходить до висновку, що ДТП відбулася саме з вини відповідача.

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована співвідповідачем, що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.12.2013 року № АС/8786297. Полісом визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану життю і здоров`ю в розмірі 100000 грн, а за шкоду, завдану майну, в розмірі 50000 грн; розмір франшизи складає 510 грн.

Відносини у сфері обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-ІV (далі по тексту Закон).

Статтею 22.1 Закону передбачено, що в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В силу положень статті 261 Закону страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, моральна шкода, завдана пошкодження майна, про яку йдеться в позові, відшкодовується на загальних підставах, встановлених статтею 1188 ЦК України тобто винною особою.

За змістом статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно оцінки, проведеної на замовлення співвідповідача, матеріальний збиток, завданий позивачу складає 139987 грн 97 коп., у той час коли ринкова вартість належного позивачеві автомобіля складає 122108 грн 93 коп. (а. с. 25 42). Таким чином, автомобіль позивача вважається фізично знищеним, оскільки його відновлювальний ремонт значно перевищує його ринкову вартість.

За таких обставин, співвідповідачем було виплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 41731 грн 78 коп., яке визначено шляхом відрахування від ринкової вартості автомобіля (122108 грн 93 коп.) вартості ліквідних залишків автомобіля в розмірі 82259 грн і франшизи в розмірі 510 грн, при цьому додано до суми відшкодування 2391 грн 86 коп. пені за 80 днів прострочення виплати страхового відшкодування /122108.93 (82259 + 510) + 2391.86/.

Позивач не погоджується з визначеною співвідповідачем сумою страхового відшкодування з тих підстав, що, ринкова вартість автомобіля була визначена експертом станом на момент завдання шкоди, а вартість залишків станом на значно пізнішу дату, що, на його думку, призвело до значного збільшення вартості ліквідних залишків і, як наслідок цього до зменшення суми страхового відшкодування.

На підтвердження неправильності оцінки співвідповідача позивач надав акт про оцінку матеріального збитку, завданого пошкодженням його автомобіля станом на момент ДТП (125771 грн 90 коп.), на момент огляду автомобіля експертом (130054 грн 87 коп.) та на момент складання висновку експертного дослідження (176506 грн 56 коп., а. с. 53-63), а також акт визначення вартості пошкодженого автомобіля станом на момент ДТП (57588 грн 36 коп.), на момент огляду автомобіля експертом (59899 грн 05 коп.) та на момент складання висновку експертного дослідження (62779 грн 35 коп.).

Здійснюючи розрахунок суми страхового відшкодування позивач брав за основу результати експертиз, виконаних на момент складання висновку експертного дослідження (31.03.2015 року), а саме: вартість матеріального збитку в розмірі 176506 грн 56 коп. та вартість пошкодженого автомобіля в розмірі 62779 грн 35 коп., тому дійшов до висновку, що відповідачі повинні відшкодувати йому різницю між цими величинами в сумі 113727 грн 21 коп. /176506.56 62779.35/. З цієї суми, на думку позивача, співвідповідачем підлягає відшкодуванню страхова сума в розмірі 50000 грн та пеня в розмірі 2391 грн 86 коп., за відрахуванням вже відшкодованої суми розмірі 41371 грн 78 коп. та франшизи в розмірі 510 грн, а всього 10660 грн 28 коп. Решта суми боргу в розмірі 64237 грн 21 коп. повинна бути відшкодована відповідачем.

Втім, з такою позицією позивача не погоджується суд, виходячи з наступного.

Як слідує з наведених вище звітів визначення матеріального збитку, які використані співвідповідачем (а. с. 25-53), визначення ринкової оцінки автомобіля позивача та вартості його ліквідних залишків здійснено на одну дату 06.08.2014 року, що спростовує твердження позивача про визначення вказаних величин на різні дати, що нібито призвело до спотворення кінцевого результату.

Визначений експертним шляхом на замовлення позивача матеріальний збиток, завданий пошкодженням його автомобіля станом на момент ДТП (125771 грн 90 коп.), на момент огляду автомобіля експертом (130054 грн 87 коп.) та на момент складення висновку експертного дослідження (176506 грн 56 коп., а. с. 53-63) не може бути використаний під час обрахунку суми страхового відшкодування, оскільки як зазначено вище, базовою величиною розрахунку повинна бути саме ринкова вартість автомобіля на момент ДТП, яка, як доведено експертним шляхом, є значно меншою розміру заподіяного збитку.

Доводи позивача про безпідставність включення співвідповідачем до суми страхового відшкодування пені не підтверджуються фактичним розрахунком.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, заявлених у відношенні до співвідповідача, оскільки останній в повному обсязі виконав свій обов`язок з виплати позивачеві страхового відшкодування, а твердження про неправильність визначення суми страхового відшкодування повністю спростовується матеріалами справи.

Відсутні підстави для стягнення майнової шкоди й з відповідача, тому як вона в повній мірі відшкодована співвідповідачем, крім суми франшизи в розмірі 510 грн.

У той же час, суд вважає доведеним завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, пов`язаних з пошкодженням належного йому автомобіля з вини відповідача.

Оцінюючи ступень завданих позивачу душевних страждань та їх тривалість, суд доходить до висновку, що визначена ним сума відшкодування (3000 грн) є справедливою і достатньою сатисфакцією завданої моральної шкоди, а тому підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Оскільки вимоги позивача майнового характеру задоволено судом лише на 0.7% від заявленої суми /510 : (64237.21 + 510 + 500)/, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий в розмірі 243 грн 60 коп., сплачений ним за вирішення вимоги немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) та 4 грн 57 коп. /652.47 х 0.7%/ за вирішення вимоги майнового характеру, а всього 248 грн 17 коп. /243.60 + 4.57/.

Таким чином, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 510 грн у відшкодування майнової шкоди, 3000 грн у відшкодування моральної шкоди та 248 грн 17 коп. у відшкодування судових витрат, а всього 3758 (три тисячі сімсот п`ятдесят вісім) грн 17 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев