У Х В А Л А

14 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Полтавської обласної ради, управління майном Полтавської обласної ради, Горбанівського пансіонату ветеранів війни праці, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права користування жилим приміщенням та визнання наймачем квартири,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право користування жилим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Визнано ОСОБА_4 наймачем вказаної квартири замість попереднього наймача ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вказане рішення суду апеляційної інстанції відмовлено.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2015 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвалу Верховного Суду України від 20 жовтня 2010 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив із такого. Відповідно до умов договору, укладеного 12 січня 2006 року, Горбанівський пансіонат ветеранів війни та праці надав своєму працівнику ОСОБА_6 спірну кватиру для тимчасового проживання строком на один рік. Надалі вказаний договір переукладався, остання дата переукладення - 12 січня 2009 року.

Вказані договори, що укладалися з ОСОБА_6, не містять умов щодо надання права вселення у спірну квартиру інших осіб, а наймодавець не надавав згоди на таке вселення.

В ухвалі Верховного Суду України від 20 жовтня 2010 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 15 вересня 2010 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 грудня 2009 року та додаткове рішення цього ж суду від 23 квітня 2010 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці, ГЖЕД-6 м. Полтави, Октябрського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області в особі ВГІРФО, Полтавської обласної ради про визнання права користування жилим приміщенням, зміну умов договору житлового найму та реєстрації відмовлено. Зустрічний позов Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці до ОСОБА_4 та в її особі до малолітнього сина ОСОБА_7 про виселення без надання іншого жилого приміщення задоволено. Указаною ухвалою суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 відмовлено. Таким чином, у визнанні права користування жилим приміщенням, а саме спірною квартирою, ОСОБА_4 відмолено.

Порівняння змісту указаного для прикладу судового рішення зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Полтавської обласної ради, управління майном Полтавської обласної ради, Горбанівського пансіонату ветеранів війни праці, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права користування жилим приміщенням та визнання наймачем квартири за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 лютого 2015 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук В.М. Сімоненко