Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ХАРЕЧКО Л.К., ЗІНЧЕНКО С.П.
при секретарі:Шкарупі Ю.В.
за участю:ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2014 року у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» про захист прав споживача, стягнення суми вкладу, відсотків за користування коштами, 3 % річних, пені за порушення строків виконання доручення,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про стягнення суми вкладу, відсотків за користування коштами, 3 % річних та пені за порушення строків виконання доручення. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що між нею та ПАТ «ІМЕКСБАНК» було укладено договір банківського вкладу за № 610020370, відповідно до якого відповідач прийняв грошові кошти в сумі 10000 гривень зі сплатою 22 % річних на строк до 21.10.2014 року. 30.09.2014 року ОСОБА_4 поповнила вклад на 90000 грн. .

20.10.2014 року позивачка подала письмову вимогу про повернення 21.10.2014 року суми вкладу в повному обсязі шляхом видачі готівки через касу банку в зв'язку із закінченням терміну дії договору. Відповідач в поверненні суми вкладу відмовив в зв'язку з відсутністю готівки в касі банку та встановлення банком лімітом на виплату коштів, в розмірі 500 гривень на добу.

Крім того позивачка ініціювала переказ коштів на рахунок в ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 100000 грн., проте станом на 28.10.2014 року вимога про повернення вкладу відповідачем не виконано.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором банківського вкладу в сумі 100000 грн., проценти за користування грошовими коштами за період з 21.10.2014 року по 27.10.2014 року в сумі 421 грн. 92 коп., 3 % річних за затримку виконання грошового зобов'язання в сумі 57 грн. 53 коп., а всього 100479 грн. 45 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «ІМЕКСБАНК» на користь держави 1004 грн. 79 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати в частині стягнення пені з АТ «ІМЕКСБАНК» за порушення строків виконання доручення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що в платіжному дорученні № 1-2110 від 21.10.2014 року вона вимагала кошти в сумі сто тисяч гривень перерахувати на рахунок № НОМЕР_1, який відкритий на її ім'я в ПАТ «Промінвестбанк», проте згідно виписки з особового рахунку від 28.10.2014 року кошти були залишені на поточному рахунку в банку відповідача, що на її думку є порушенням Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Ухвалою судді апеляційного суду від 12.01.2015 року апеляційну скаргу ПАТ „Імексбанк" визнано неподаною та повернуто апелянту.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині відмови у стягненні пені за порушення строків виконання доручення скасуванню виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за невиконання доручення клієнта на переказ коштів в розмірі 700 грн., суд першої інстанції виходив з того, що нарахування пені не передбачено умовами договору банківського вкладу від 25 вересня 2014 року.

Проте з таким висновком суду не може погодитись апеляційний суд з наступних підстав.

По справі встановлено, що 25 вересня 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ІМЕКСБАНК» було укладено договір банківського вкладу № 610020370, відповідно до якого відповідач прийняв у позивача грошові кошти в сумі 10000 гривень зі сплатою 22 % річних на строк до 21 жовтня 2014 року.

30 вересня 2014 року позивач поповнила вклад на 90000 грн. відповідно до п. 1.1 договору.

20.10.2014 року позивачка подала письмову вимогу про повернення 21.10.2014 року суми вкладу у зв'язку із закінченням терміну дії договору.

Відповідач в поверненні суми вкладу відмовив в зв'язку з відсутністю готівки в касі банку та встановленням банком лімітом на виплату коштів, в розмірі 500 гривень на добу.

21.10.2014 року позивачка ініціювала переказ коштів на рахунок ПАТ «Промінвестбанк» в сумі 100000 грн. та надала відповідачу платіжне доручення №1-2110, проте станом на 28.10.2014 року вимогу про переказ коштів відповідачем не виконано, в той час як на картковому рахунку позивачки станом на 21.10.2014 року знаходилися зазначені вище кошти, що підтверджується випискою з поточного/карткового рахунку позивачки.

Відповідно до п. 27.2. Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та ст. 1068 ЦК України банки здійснюють переказ з кореспондентських рахунків інших банків - своїх клієнтів у межах залишку коштів на цих рахунках, крім випадків надання обслуговуючим банком кредиту банку-клієнту.

Порядок визначення залишку коштів встановлюється Національним банком України. У разі недостатності на рахунку клієнта коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку клієнта, на рахунок отримувача.

Вищезазначеним законом, а саме, п.32.2 ст.32 передбачена відповідальність банку у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених строків виконання доручення клієнта на переказ і цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Таким чином, оскільки на рахунку позивача було достатньо коштів для здійснення переказу, але відповідач не виконав доручення клієнта - позивачки по справі, тому з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 0,1% від суми 100 000 грн. за період з 21.10.2014 року по 28.10.2014 року, тобто за 7 днів, що становить 700 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в цій частині скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині вимог, з вирішенням питання про відшкодування судових витрат по справі відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено, і законність та обґрунтованість його висновків апеляційним судом не перевірялась.

Керуючись Законом України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені за порушення строків виконання доручення скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення пені за порушення строків виконання доручення задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» на користь ОСОБА_4 700 грн. пені за порушення строків виконання доручення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» на користь державного бюджету м. Чернігова 121грн. 80 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: