Єдиний унікальний номер №243/6925/15-ц
Номер провадження №2/243/3672/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2015 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Носовської Л.О.

при секретареві - Врублевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2015 року позивач ОСОБА_3 «Лізинг інформаційних технологій» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором, яка надійшла до суду 23 липня 2015 року. Позов обґрунтовує тим , що 10.11.2011 року ОСОБА_3 «Лізинг інформаційних технологій», яке є правонаступником ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», та ОСОБА_4 уклали Договір № 120280001 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання (надалі договір). 11.11.2011 року ОСОБА_2 для забезпечення виконання зобовязань перед позивачем виступив в ролі поручителя, уклавши Договір поруки № 120280001 від 11.11.2011 року за клієнта в системі LeaseIT.

Згідно п. 1.1 Договору ОСОБА_4 бере участь в системі LeaseIT, зокрема, отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseIT, а оператор LeaseIT позивач, зобовязується на підставі договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Згідно з п. 1.2 Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT (надалі Правила), які є невід,ємною частиною цього Договору. Правила затверджені та введені в дію Наказом Генерального директора ЗАТ «Лізінг ІТ» від 01.02.2006 року. Правила офіційно опубліковані на веб-сайті позивача і є незмінними з 01.02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT. Правила є доступними для всіх клієнтів на цьому ж веб-сайті. Пунктом 8.7 Договору ОСОБА_4 підтвердив, що з правилами ознайомлений, зміст правил йому зрозумілий, він погоджується їх дотримуватися та виконувати.

На підставі п. 2.2 договору, а також п. 4.9 правил, позивач надав ОСОБА_1 в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить акт приймання-передачі майна від 11.11.2011 року № 120280001. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 51848,47 грн. Згідно п. 2.1 договору умови, за якими ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються пакетом LeaseIT. ОСОБА_4 обрано пакет LeaseIT Десятка. Умовами пакету LeaseIT є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів) 10%; вид договору фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) 9; розмір місячних платежів щомісяця рівними частинами; перехід права власності виплата повної вартості обладнання.

Пунктом 6.2 правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця, встановленого пакетом LeaseIT строку. Відповідач зобовязався сплатити перший платіж у розмірі 5184,85 грн. та 9 платежів по 5184,85 грн.,тобто перед позивачем виникли зобовязання щодо сплати орендних платежів. Позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобовязання щодо надання обладнання відповідачу згідно договору у відповідні строки та належної комплектації, але ОСОБА_4 не виконав своїх грошових зобовязань за договором, в наслідок чого йому була нарахована плата за прострочення платежу, передбачена п. 14.2 правил та п. 5.4.2 договору, тому за ним рахується заборгованість.

Так, ОСОБА_4 сплатив лише 11684,85 грн., які були зараховані в рахунок погашення місячних орендних платежів. В результаті розрахунку заборгованість ОСОБА_4, станом на день звернення із позовом до суду, становить 140163 грн. 62 коп., яка складається з: компенсації вартості наданого обладнання 45195 грн. 93 коп.; плати за прострочення щомісячних платежів 94967 грн. 69 коп. Добровільно сплатити заборгованість в порушення договірних зобовязань ОСОБА_4 не погоджується.

Підписавши договір поруки ОСОБА_2 підтвердив, що він ознайомлений із договором про отримання обладнання в системі LeaseIT, правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT та пакетами фінансування LeaseIT, та усвідомлює зобовязання клієнта, що виникають із вищезазначених документів. Також, ОСОБА_2 підтвердив, що всі вказані відомості та персональна інформація є достовірною та актуальною. Відповідачі не погасили вказану суму заборгованості, тому не виконали договірних обовязків, хоча згідно умов договору на отримання обладнання та договору поруки, гарантували оплату зі свого боку. На підставі викладеного, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості за невиконання договірних зобовязань у розмірі 140163,62 грн.

В судове засідання представник позивача не зявилася, про час, дату і місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, зазначила, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

В письмових поясненнях зазначила, що відповідачем ОСОБА_1 не надано жодного письмового документу, який би підтверджував факт порушення позивачем ЗУ «Про захист прав споживачів», або будь-якого звернення відповідача ОСОБА_1 до сервісних центрів обслуговування технічних приладів або ж Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів про виявлення істотних недоліків товару, неналежну якість продукції чи необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, натомість користувався та продовжує користуватися обладнанням, яке отримав. Згідно договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невідємною частиною договору. Правила затверджені та введені в дію наказом Генерального директора ЗАТ «Лізинг ІТ» від 01.02.2006 року. Правила офіційно опубліковані на сайті і є незмінними з 01.02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT. Правила є доступними для всіх клієнтів на відповідному сайті. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.08.2013 року було встановлено, що правила затверджені та введені в дію наказом Генерального директора ЗАТ «Лізинг ІТ» від 01.02.2006 року та є незмінні. З усіх істотних умов договору сторонами досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Позивач поставив обладнання належної якості та в кількості замовленого ОСОБА_1, останній прийняв обладнання та почав вносити оплату, тобто договір є укладеним. Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту розірвання з ініціативи будь-якої зі сторін або з підстав, передбачених договором, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Плата за прострочення платежу є договірним видом забезпечення виконання зобовязань, що розраховується від суми нарахованого місячного платежу.

Відповідач ОСОБА_4, в судове засідання не зявився, надав заяву,де просив розглянути справу у його відсутність. Позов визнав частково в частині заборгованості за спірним договором в розмірі 10369,74 грн. В звязку з тяжким фінансовим становищем та вимушеним переселенням з зони проведення АТО просив встановити термін погашення заборгованості строком три роки з оплатою кожний місяць. Зазначив, що позивач невірно тлумачить зміст спірного договору. В разі прострочення клієнтом платежу останній має сплатити або 5% або 10% в залежності від строку прострочення такого. Отже, щомісячно відповідач мав сплачувати 5184,85 грн. В разі прострочення платежу, при цьому неважливо на 1 місяць або на 6 місяців чи більше, відповідач повинен сплатити в найгіршому випадку 10% від цієї суми, тобто 518,49 грн. При цьому такі штрафи не додаються до суми щомісячного платежу та в подальшому не є базою для визначення наступного штрафу. Проте, позивач нараховував суму штрафу щомісячно на один і той же прострочений платіж, додавав до суми щомісячного платежу і з кожним місяцем як щомісячний платіж так і штраф відповідно зростав. Відповідач сплатив один платіж в розмірі 5184,85 грн. Інші девять платежів мали прострочення. Отже, штрафні санкції мають становити 4666,36 грн. Проте, строк позовної давності в один рік, який застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), сплинув. Зазначає, що правила не можуть застосовуватись до даних правовідносин, оскільки існують підстави вважати, що правила могли зазнати неодноразових змін, про що позивач може замовчувати. Окрім того, правила відповідач не підписував та для ознайомлення особисто не отримував. Просить застосувати позовну давність , оскільки заява подана з пропуском строку позовної давності, яка для основного зобовязання становить три роки, для зобовязань по сплаті штрафних санкцій один рік.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову та справу розглянути у його відсутність. На обґрунтування заперечень зазначив, що не є стороною договору №120280001 між ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_1 Він є лише поручителем ОСОБА_1 у разі неможливості виконання останнім своїх зобовязань за вказаним договором. Правила ОСОБА_4 не підписував та для ознайомлення особисто не отримував. Позивач в порушення умов договору здійснив розрахунки, згідно яких сума штрафу нараховувалась щомісячно на один і той же прострочений платіж, додавалась до суми щомісячного платежу, і з кожним місяцем щомісячний платіж та штраф відповідно зростали. Просить застосувати позовну давність до позовних вимог позивача.

Дослідивши надані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10.11.2011 року ОСОБА_3 «Лізинг інформаційних технологій», яке є правонаступником ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», та ОСОБА_4 уклали Договір № 120280001 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. 11.11.2011 року ОСОБА_2 для забезпечення виконання зобовязань перед позивачем виступив в ролі поручителя, уклавши Договір поруки № 120280001 від 11.11.2011 року за клієнта в системі LeaseIT. Згідно п. 1.1 Договору ОСОБА_4 бере участь в системі LeaseIT, зокрема, отримує ІТ-обладнання та інші товари від постачальників учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним клієнтом пакетом фінансування LeaseIT, а оператор LeaseIT позивач, зобов,язується на підставі договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, комплектуючих, витратних матеріалів тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT. Згідно з п. 1.2 Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT (надалі Правила), які є невід,ємною частиною цього Договору. Правила затверджені та введені в дію Наказом Генерального директора ЗАТ «Лізінг ІТ» від 01.02.2006 року. Правила офіційно опубліковані на веб-сайті позивача і є незмінними з 01.02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT. Правила є доступними для всіх клієнтів на цьому ж веб-сайті. Пунктом 8.7 Договору ОСОБА_4 підтвердив, що з правилами ознайомлений, зміст правил йому зрозумілий, він погоджується їх дотримуватися та виконувати. На підставі п. 2.2 цього ж договору, а також п. 4.9 правил, позивач надав ОСОБА_4 в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить акт приймання-передачі майна від 11.11.2011 року № 120280001. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 51848,47 грн. Згідно п. 2.1 договору умови, за якими ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються клієнту, визначаються пакетом LeaseIT. ОСОБА_4 обрано пакет LeaseIT Десятка. Умовами пакету LeaseIT є: платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів) 10%; вид договору фінансовий лізинг; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) 9; розмір місячних платежів щомісяця рівними частинами; перехід права власності виплата повної вартості обладнання. Також п. 6.2 правил визначено, що строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця, встановленого пакетом LeaseIT строку. Відповідач зобов,язався сплатити перший платіж у розмірі 5184,85 грн. та 9 платежів по 5184,85 грн.

Крім того, 11.11.2011 року ОСОБА_2 для забезпечення виконання ОСОБА_4 зобовязань перед позивачем виступив в ролі поручителя, уклавши Договір поруки № 120280001 від 11.11.2011 року за Клієнта в системі LeaseIT. ОСОБА_2 підтвердив, що він ознайомлений із договором про отримання обладнання в системі LeaseIT, правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT та пакетами фінансування LeaseIT, та усвідомлює зобов,язання клієнта, що виникають із вищезазначених документів. Також, ОСОБА_2 підтвердив, що всі вказані відомості та персональна інформація є достовірною та актуальною.

Таким чином, встановлено, що 10.11.2011 року між ОСОБА_3 «Лізинг інформаційних технологій» та ОСОБА_4 було укладено Договір № 120280001 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, зобовязання за яким позивачем було виконано в повному обсязі, передано ОСОБА_4 майно, відповідно до якого, на підставі вищевказаних норм, а також п.п. 3.1, 5.4.2 Договору, перед позивачем виникли зобовязання щодо сплати орендних платежів.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Так, відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно договору поруки №120280001 від 11.11.2011 року ОСОБА_2 для забезпечення виконання зобовязання перед ОСОБА_3 «Лізинг інформаційних технологій» виступив в ролі поручителя, уклавши даний договір поруки за клієнта ОСОБА_1 в системі LeaseIT. Поручитель несе разом з клієнтом солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання клієнтом своїх зобовязань, що виникають за договором про отримання обладнання в системі LeaseIT. Поручитель несе відповідальність у тому ж розмірі, що і клієнт за вказаним договором. У випадку порушення своїх зобовязань за цим договором клієнт та поручитель несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Поручитель підтверджує, що він ознайомлений з договором про отримання обладнання в системі LeaseIT, правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT та пакетами фінансування LeaseIT та усвідомлює зобовязання клієнта, що виникають з вказаних документів.

Зазначений договір поруки підписаний поручителем ОСОБА_2 та клієнтом ОСОБА_1

Отже, з викладеного вбачається, що у випадку порушення клієнтом ОСОБА_1 умов спірного договору, він та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність згідно з вимогами чинного законодавства.

Згідно розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_1, станом на 17.07.2015 року - день звернення із позовом до суду, становить 140163 грн. 62 коп., та складається з компенсації вартості наданого обладнання в розмірі 45195 грн. 93 коп.; плати за прострочення щомісячних платежів - 94967 грн. 69 коп.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не погасили вказану суму заборгованості, що свідчить про невиконання ними договірних обовязків.

Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_4 не був обізнаний з правилами та не підписував їх, та те, що з 2006 року вони могли змінитися, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.2 договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, які є невідємною частиною цього договору.

У п.8.7 договору, підписаного ОСОБА_1, зазначено, що клієнт ознайомився з правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT, зміст правил є зрозумілим для клієнта і він погоджується їх дотримуватись та виконувати.

Отже, відповідач ОСОБА_4 з правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT ознайомлений та погодився на їх дотримання та виконання.

Відповідні правила затверджені наказом Генерального директора ЗАТ «Лізинг ІТ» від 01.02.2006 року.

Відповідно до ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

Доказів, які б спростовували зазначені обставини, відповідачами не надано.

Проте, відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявлено вимогу про застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог.

Згідно п.8.1 договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту розірвання з ініціативи будь-якої із сторін або з підстав, передбачених цим договором та правилами, але в будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Згідно п.3.1 договору клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT платежі згідно з умовами пакету LeaseIT та цим договором. Клієнт отримує рахунок оператора LeaseIT в строк до 10 числа поточного місяця та сплачує платежі в строк до 20 числа поточного місяця.

Згідно п.7.2 договору у разі прострочення сплати платежів клієнт сплачує плату за прострочення платежів в порядку та розмірах, визначених правилами.

Відповідно до п.14.2 правил у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі пяти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від обовязку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseIT.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Таким чином, передбачена п.14.2 правил плата за прострочення платежу, по суті є неустойкою (штрафом), яку клієнт має сплатити в разі неналежного виконання зобовязання, та в структурі грошових нарахувань та надходжень клієнта, позивач зазначає ці нарахування в графі штрафні санкції.

Згідно ст. 258 ч. 2 п.1 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч 5 даної статті ,якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної

давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідачі просили суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення пені , а позивачем, який 17 липня 2015 року звернувся із вимогою про стягнення з відповідача плати за прострочення платежу (штрафу), не надано суду доказів поважності причин пропуску даного строку. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідачів плати за прострочення щомісячних платежів в розмірі 94967 грн. 69 коп., нарахованих згідно вищезазначеної структури грошових нарахувань клієнта ОСОБА_1 за період з 01.01.2012 по 01.05.2013 року, застосувавши до даної вимоги строк позовної давності, у звязку із тим , що зазначений строк сплинув.

Щодо застосування позовної давності до вимог позивача про стягнення з відповідачів компенсації вартості наданого обладнання в розмірі 45195 грн. 93 коп. суд виходить з наступного.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Клієнту ОСОБА_1 було надано в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання, загальна первісна вартість якого становить 51848,47 грн. та визначено кількість місячних лізингових платежів (крім першого) 9; перший платіж у розмірі 10% від загальної суми платежів; 9 платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця.

З огляду на надані позивачем розрахунки відповідач ОСОБА_4 останній раз сплатив позивачу 2500 грн у серпні 2012 року , після чого перестав виконувати щомісячні зобов,язання.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 17 липня 2015 року , тобто до спливу трирічного строку позовної давності після внесення останнього платежу у серпня 2012 року.. Враховуючи викладене, суд не находить підстав для задоволення заяви відповідачів про застосування до таких вимог позивача строку позовної давності , і вважає необхідним задовольнити позовні вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів компенсації вартості наданого обладнання в розмірі 45195,93 грн.

Щодо розстрочки виконання рішення суду в частині стягнення з відповідачів заборгованості за Договором від 10.11.2011 року суд виходить з наступного.

Статтею 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно до п.37 Постанови пленуму ВСУ від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до статті 217 ЦПК ( 1618-15 ) визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

Відповідачами не надано доказів щодо неможливості виконання рішення в звязку зі скрутним матеріальним становищем в звязку з чим суд не знаходить підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 11.12.2014 року на строк до 01.01.2016 року ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 09.04.2015 року за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає один відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

За подання даного позову судовий збір складає 1401,64 грн., сплату якого було відстрочено до рішення суду.

У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 448,52 грн /з розрахунку : 140163,62 грн -100% , 45195,93 грн х, де х =32% ; 1401,64 грн -100%,32% -х , де х-448,52 грн/.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530,549, 553, 554, 625, 759, 806,257,258, 261 ,267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» (04205, м. Київ, проспект Оболонський, буд. 28, р/р 032 в ПАТ «Кредобанк» МФО 325365, ) заборгованість за договором №120280001 від 10.11.2011 року станом на 17.07.2015 року в розмірі 45195 (сорок п,ять тисяч сто дев,яносто п,ять) грн. 93 коп.

В задоволенні інших заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь держави на р/р 0075, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Донецькій області, отримувач Словянське УК /Словянськ/ 22030001, код ЄДРПОУ (банку) 37803368, МФО 834016, код класифікації доходів бюджету 22030001 суму судових витрат в розмірі 448 / чотириста сорок вісім/ грн. 52 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 22 жовтня 2015 року.

Суддя Л.О. Носовська