РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13427/15-ц

пр. № 2/759/5741/15

23 жовтня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Борисенко А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.08.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому він перебуває з відповідачем з 15.07.1989 року зареєстрованим в Палаці реєстрації шлюбів та Новонароджених у м. Києві, актовий запис №3309.

Позивач в обґрунтування позовних вимог про розірвання шлюбу посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося і було фактично припинено у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя.

Від зазначеного шлюбу у сторін є двоє дітей, а саме: неповнолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюбні стосунки між подружжям припинили своє існування через зловживання відповідачем алкогольними напоями, жодних сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет та вважають, що подальше збереження їхнього шлюбу є неможливим, недоцільним та суперечить їхнім інтересам. Спору щодо розподілу майна подружжя та щодо визначення місця проживання дітей на даний час не має.

У судовому засіданні 23 жовтня 2015 року позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні 23 жовтня 2015 року позов визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 56 СК України не допускається примушування до збереження шлюбних відносин.

Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до п. 2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.07.1989 року в Палаці реєстрації шлюбів та Новонароджених у м. Києві, актовий запис №3309 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб).

З матеріалів справи вбачається, що у позивача і відповідач від даного шлюбу є двоє дітей, а саме: неповнолітня дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 5, 6 - копії свідоцтв про народження).

В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач мають різні погляди на взаємовідносини в сім'ї. Вказані взаємовідносини призвели до того, що вони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, мають окремий бюджет, сім'я фактично розпалася, а шлюб існує формально.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивача, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн. сплачена позивачем згідно квитанції від 26.08.2015 року (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 174, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 15.07.1989 року в Палаці реєстрації шлюбів та Новонароджених у м. Києві, актовий запис №3309 - розірвати.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати по справі: 243,60 грн. - судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. Ключник