Провадження № 22-ц/773/160/15 Категорія: 39 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В. А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Киці С.І.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю: відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкування за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 та представника позивача ОСОБА_5 на рішення Луцького мсіськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся в суд зі зміненими та доповненими під час розгляду справи позовними вимогами до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкуванням за законом, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину посилаючись на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, яку успадкував рідний брат померлої ОСОБА_2, отримавши 08 серпня 2014 року свідоцтво про право на спадкове майно за законом. Проте він із 1998 року до дня смерті ОСОБА_6 постійно проживав із спадкодавцем однією сім'єю та вели разом спільне господарство. На даний час він також продовжує проживати в спірній квартирі, сплачує комунальні послуги, а тому з врахуванням наведених обставин має право на спадкування за законом у четвертій черзі, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Водночас протягом тривалого часу через тяжку хворобу ОСОБА_6 потребувала стороннього догляду, він забезпечував догляд та опіку над нею, а відповідач не опікувався тяжко хворою сестрою. З наведених обставин просив встановити юридичний факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнати, що він має право на спадкування за законом разом із відповідачем та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане відповідачу ОСОБА_2 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 08 серпня 2014 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу в якій, покликаюись на незаконність рішення суду із-за порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків встановленим обставинам справи, просили скасувати оскаржуване ними рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначають, що суд безпідставно не взяв до уваги на підтвердження підставності позову показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1, зате відмовляючи в задоволені позову взяв до уваги як беззаперечний доказ показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, не об'єктивно визначив суд і стан здоров'я ОСОБА_6, що призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заперечили щодо задоволення позову та апеляційної скарги із-за недоведеності наведених позивачем обставин.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про право власності на житло від 01 червня 2006 року належала на праві власності квартира АДРЕСА_1, загальною площею 29,2 кв. м. (а.с.4-12).

Після смерті спадкодавця згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08 серпня 2014 року спадкоємцем зазначеного в свідоцтві майна померлої ОСОБА_6 є її брат ОСОБА_2, який набув право власності на спірну квартиру, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08 серпня 2014 року(а.с.32-33).

Позивач ОСОБА_4 просить задовольнити позовні вимоги з підстав постійного його проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем в спірній квартирі починаючи з 1998 року, здійснення ним з 2009 року догляду та опіки за ОСОБА_6 із-за тяжкої хвороби в останньої та в потребі стороннього догляду.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції з посиланням на вказані норми матеріального права обґрунтовував свої висновки тим, що показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_1 про постійне проживання з 1998 року однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_4, здійснення останнім протягом тривалого часу догляду за спадкодавцем, спростовуються письмовими доказами по справі щодо отримання позивачем пенсії в Управлінні Пенсійного фонду України в Горохівському районі як жителем вказаного району, перебування ОСОБА_6 на обліку в територіальному центрі соціального обслуговування м. Луцька як одинокої з 21 жовтня 2009 року по день смерті, наявної заборгованості по оплаті комунальних послуг в сумі 3248 грн. 32 коп. та показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12

Такі висновки суду першої інстанції, як вважає колегія суддів, відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З довідки Управління Пенсійного фонду України в Горохівському районі вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні як житель с. Скобелка названого району та отримує пенсію по віку, а факт самостійного проживання ОСОБА_6 у спірній квартирі і одноосібне ведення нею господарства підтверджується довідкою територіального центру соціального обслуговування м. Луцька від 19 листопада 2014 року, з якої вбачається, що спадкодавець обслуговувалася соціальним робітником відділення соціальної допомоги вдома в період з 21 жовтня 2009 року до 30 березня 2013 року. Соціальні послуги у вигляді допомоги в закупівлі продуктів харчування, ліків, інших товарів, прибиранні помешкання, пранні, оплаті комунальних послуг та митті вікон ОСОБА_6 надавалися як одинокій, двічі на тиждень (а.с.56-57).

Із копії квитанції про оплату комунальних послуг від 16 жовтня 2014 року (а.с.35) вбачається, що у ОСОБА_6 існує борг в розмірі 3248 грн. 32 коп., що вказує також на ту обставину, що ОСОБА_4 не брав участі в оплаті за комунальні послуги в період його проживання в спірній квартирі, а також не довів в судовому засіданні існування спільного бюджету із ОСОБА_6 та надання їй матеріальної допомоги.

Об'єктивність цих висновків, крім наведених доказів, стверджується фактом приватизації квартири в червні 2006 року одноосібно ОСОБА_6, даними про постійну реєстрацію лише її в вказаному жилому приміщенні і тимчасову реєстрацію з 14 серпня 2007 року по 14 лютого 2008 року іншої особи ОСОБА_14, відсутністю доказів на спростування показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_12 щодо відсутності будь-яких доходів у позивача, про місце роботи та доходи ОСОБА_4 до часу виходу його на пенсію за віком, розмір отримуваної ним пенсії, що вказувало б на можливість чи неможливість в силу свого майнового стану надавати ним матеріальну допомогу ОСОБА_6 особливо в період з 2009 року по час смерті (а.с.5-12).

З огляду на викладене, показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_10, ОСОБА_1 про спільне проживання позивача із ОСОБА_6 у її квартирі, спільне ведення господарства та здійснення за нею стороннього догляду не доводять факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 однією сім'єю. Крім того, свідок ОСОБА_1 ствердила суду, що починаючи з 2009 року вона не відвідувала ОСОБА_6 із-за власних сімейних обставин. Наявні у матеріалах справи фотографії, на яких зображені сторони та їх рідні в різних життєвих ситуаціях суд оцінює як наявність між позивачем та спадкодавцем дружніх стосунків.

Позивачем також не спростовано доводи відповідача про те, що лікування ОСОБА_6 здійснювалося за його кошти, а також і її похорон, а з наданих суду доказів, зокрема копій товарного чеку на придбання ритуальних речей, копій рецептів виписаних для лікування ОСОБА_6 та копій чеків на придбання цих ліків наданих відповідачем підтверджується та обставина, що саме ОСОБА_16 було здійснено належний догляд за сестрою. В той же час, із поданих суду дублікату виписки із історії хвороби (а.с.58) та виписки № 5679 (а.с.59) не вбачається, що спадкодавець ОСОБА_6 перебувала в безпорадному стані та потребувала стороннього догляду протягом тривалого часу, а лише стверджується що остання перебувала на лікуванні. Крім того, свідок ОСОБА_9 вказала, що відповідач допомагав сестрі в лікуванні, але остання повертала йому кошти, займався організацією похоронів останньої.

Аналіз вищенаведених обставин справи в їх сукупності дає підстави зробити висновок про відсутність у сторін усталених відносин, що притаманні сім'ї, а відносини, які між ними склалися в дійсності, ґрунтувалися на знайомстві, досягненні певних цілей, отриманні задоволення від спілкування одне з одним, спільному проведенні вільного часу, надання одне одному певних послуг на взаємовигідній основі (місце для тимчасового проживання позивача). Такі відносини між двома людьми можливі і за відсутності факту їх проживання однією сім'єю.

Доводи апеляційної скарги про надання судом переваги показанням свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 перед показаннями свідків на стороні позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_1 не впливає на правильність висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки показання останніх не є беззаперечним доказом зазначених позивачем обставин і спростовуються іншими оціненими в сукупності доказами, в тому числі і письмовими щодо місця отримання позивачем пенсії і проживання його в іншій місцевості, відсутності реєстрації за місцем проживання спадкодавця та відсутності доказів про отримання будь-яких офіційних доходів за зазначеним ним місцем проживання.

Також з посиланням на відповідні докази правильна оцінка дана судом першої інстанції доказам щодо стану здоров'я ОСОБА_6 в період з 2009 року по день її смерті. Протилежне позивачем не доведене відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Отже рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного позивачем рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 та подану в його інтересах представником ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: