Справа № 367/7407/14ц Головуючий у І інстанції Пархоменко О.В.
Провадження № 22-ц/780/3643/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 20.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, про розірвання договорів купівлі-продажу земельних ділянок,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивував наступним:

29 серпня 2014 року між ним та відповідачем були укладені договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га (реєстровий № 537) та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0600 га (реєстровий № 533), посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 Згідно вказаних договорів позивач продав, а відповідач придбав земельну ділянку площею 0,1000 га (земля для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:177:0045) та земельну ділянку площею 0,0600 га (земля для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:177:0039), що знаходяться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Суворова, 2-д. Вартість вказаних ділянок була встановлена сторонами у розмірі 279 721,00 грн. та 167 833,00 грн. відповідно. В тексті укладених договорів було зазначено, що до дня їх підписання продавець отримав від покупця загальну суму вартості земельних ділянок у повному обсязі. Фактично між сторонами була усна домовленість про розрахунок в безготівковій формі. В засвідчення здійснення розрахунків за землю відповідач при укладенні договорів надавав позивачу для огляду банківське платіжне доручення про оплату грошових коштів нібито на його рахунок. Копії даного платіжного доручення позивач собі не залишив. Оскільки він добре знав сімю відповідача, до цього працював з його батьком, позивач повністю йому довіряв. Проте ні до дня укладення договорів, ні на день подання позовної заяви продавець не отримав від покупця на свій банківський рахунок жодних коштів в рахунок оплати договорів. Таким чином покупець разом із нотаріусом ввели його в оману, запропонувавши викласти пункт договору про оплату таким чином, що нібито він отримав кошти у повному обсязі до укладення договору, хоча розрахунку так проведено й не було.

Зважаючи на наведене, позивач просив суд розірвати вищевказані договори купівлі-продажу земельних ділянок від 29 серпня 2014 року, визнати за ним право власності на спірні ділянки, стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі, є усі правові підстави для розірвання спірних договорів купівлі-продажу земельних ділянок. Зазначає, що судом не взято до уваги ті обставини, що відповідачем не надано доказів про проведення з ним готівкового розрахунку, та що відсутні надходження коштів на його розрахунковий рахунок. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх тверджень, якими він обґрунтовує позовні вимоги.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Факт проведення розрахунку з позивачем за відчужені ним земельні ділянки ще до укладення договорів їх купівлі-продажу прямо вказано в зазначених договорах, які були підписані обома сторонами та які було нотаріально посвідчено. В той же час позивачем не було надано до суду жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував дану інформацію. За таких умов твердження позивача залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом. Посилання ж позивача на невідповідність проведення розрахунків у готівковій формі у зазначеному розмірі встановленому порядку розрахунків між фізичними особами жодним чином не може доводити той факт, що такі розрахунки фактично не проводилися.

Згідно положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами розгляду колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, належно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому передбачених законом підстав для скасування рішення суду при апеляційному розгляді не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді