романівський районний суд житомирської області
Справа № 290/1177/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року Романівський районний суд Житомирської області

у складі:

головуючого судді Лесько М.О.

при секретарі Мединській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Романові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Печанівської сільської ради Романівського району Житомирської області за участю третьої особи - реєстраційної служби Романівського районного управління юстиції Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що сестра позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року і після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем являється позивач.

Позивач звернувся із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом до Романівської державної нотаріальної контори Житомирської області, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. З метою отримання відомостей про реєстрацію даного домоволодіння за померлою сестрою, позивач звернувся до Бердичівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації і йому було повідомлено про відсутність реєстрації правовстановлюючих документів на даний житловий будинок господарськими спорудами.

У судове засідання сторони не з'явились.

Від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю.

Відповідач Печанівська сільська рада Романівського району Житомирської області не забезпечила участь свого представника у судовому засіданні, до суду надійшла заява за підписом голови сільської ради ОСОБА_4, згідно якої Печанівська сільська рада позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти його задоволення і просить розглядати справу без участі представника сільської ради.

На підставі статей 158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України) суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданим 03.10.2005 року Печанівською сільською радою Романівського району Житомирської області (а.с. 8).

Відповідно до посвідки про народження НОМЕР_3 від 01.03.1931 року, батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_6 (а.с. 19).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0 від 05.12.2013 року батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_8 (а.с. 17).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №8 від 05.12.2013 року після державної реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_3 значиться «ОСОБА_3» (а.с. 18).

22.11.2004 року ОСОБА_3 було складено заповіт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_10 (а.с. 51).

07.09.2009 року ОСОБА_10 подав до Романівської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 49 на звороті).

Після смерті своєї сестри ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги за законом, а також одним із спадкоємців за заповітом на іншу частину спадкового майна (а.с. 14). Інший спадкоємець за заповітом - ОСОБА_11 відмовився від прийняття спадщини (а.с. 43 на звороті).

Позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Романівської державної нотаріальної контори, однак державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, які б свідчили про належність вказаного майна спадкодавцю (а.с. 5).

Згідно з довідками виконавчого комітету Печанівської сільської ради Романівського району № 620, № 622 та № 623 від 27.10.2014 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належав ОСОБА_3 відповідно до погосподарської книги №1, будівництво даного будинку не є самочинним, даний житловий будинок побудовано на земельній ділянці площею 0,25 га. (а.с.15,16).

З метою отримання відомостей про реєстрацію домоволодіння за померлою сестрою, позивач звернувся до Бердичівського міжрайонного бюро технічної інвентаризації і йому було повідомлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровані.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України (надалі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом мають особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З таких підстав суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню як обґрунтовані, а тому необхідно визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його сестри - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст. 11, 16, 325, 328, 380, 392, 1216, 1218, 1223, 1268 ЦК України та ст.ст. 1, 3, 10, 11, 158, 169, 174, 212-215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті його сестри - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.О. Лесько