У х в а л а

іменем україни

10 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті ОСОБА_3, який був їй та ОСОБА_2 батьком, вони успадкували в рівних частках належний йому будинок по АДРЕСА_1.

На момент відкриття спадщини за цією ж адресою знаходився самочинно зведений будинок загальною площею 61,9 кв.м, який до складу спадщини не увійшов, хоча належав покійному ОСОБА_3

Оскільки він був побудований в 70-х роках, тому введення в експлуатацію не потребував.

Цей будинок ОСОБА_2 самовільно зайняла і не бажає проводити його подальше оформлення відповідно до часток у спадщині, мотивуючи це тим, що його побудовано нею.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що спадщина на спірний будинок не відкривалась, оскільки він збудований самовільно і не доведено, що його збудував спадкодавець.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, досліджених судами, проте таких процесуальних повноважень касаційна інстанція не має; рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2014 року та ухвала апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар