Справа № 146/639/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" жовтня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Семко Г.В.,

за участю секретаря Козачук Н.П.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що у неї та відповідача є дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_4 не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, однак матеріально забезпечений, має можливість надавати таку допомогу. Тому з даним позовом позивачка вимушена звернутися до суду та просить суд стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі 500 грн щомісячно по день його повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що аліменти він сплачувати не згідний оскільки він не є батьком дитини. В актовому запису про народження дитини він записаний зі слів та згідно заяви матері. Заяви про визнання його батьком дитини не писав.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 заперечує в задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 10 липня 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, тобто сторонами у справі, розірвано. Дане рішення набрало законної сили 5 серпня 2013 року.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 серія І-АМ № 303460 від 11.03.2015 року (а.с. 5) у графі "батько" дитини зазначено - "Расітюк Микола Михайлович".

Однак, як вбачається з копії актового запису № 1 від 11.03.2015р. про народження ОСОБА_4 в графі відомості про батька вказано ОСОБА_3, дані відомості про згадану особу як батька, без ідентифікуючих однак, вказані згідно заяви матері , відповідно до ч.1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Як зазначалося вище шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 10.07.2013 року, яке набрало законної сили 05.08.2013 року (а.с.4). Повторно шлюбу сторони не укладали.

Зважаючи на вказане, а саме, те, що у актовому записі про народження дитини ОСОБА_4 26.02.2015 р. відомості про відповідача як його батька, записані зі слів матері та відповідно до заяви останньої, дитина народилась у позивачки у період коли вона не перебувала у шлюбі з відповідачем та більш як 10 місяців після розірвання шлюбу, підстав вважати, що відповідач є батьком вказаної дитини, що народжена позивачем на даний час немає і відповідно у відповідача відсутній обов'язок щодо утримання вказаної дитини та дружини.

Крім цього слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Окрім цього, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).

Зважаючи на вказане позивач вправі подати до суду позов про визнання відповідача батьком згаданої дитини та у випадку задоволення такого просити про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд доходить висновку, що судові витрати, в виді судового збору в сумі 487.20 грн., слід покласти за рахунок Державного бюджету України, враховуючи положення ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статями 135 СК України, статями 10, 15, 57-61, 64, 212-215, 218, 224-227, 294, 367 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років, відмовити.

Судові витрати у справі в виді судового збору - 487.20 грн., покласти за рахунок Державного бюджету України, враховуючи, що позивачі, які подають позов про стягнення аліментів, звільнені від сплати судового збору

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Повний текст рішення виготовлено 23 жовтня 2015 року.

Суддя: ОСОБА_5