Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний Унікальний № 310/6103/14-ц Головуючий у 1 інстанції Дубровська Н.М.
Номер провадження № 22-ц/778/1155/15 Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Каракуша К.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту будівництва нерухомого майна, встановлення факту володіння та користування самовільно збудованим нерухомим майном, про визнання права власності на будівельні матеріали та за позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту будівництва ОСОБА_5, житлової прибудови "А1" по АДРЕСА_1, встановлення факту володіння та користування ним самовільно збудованим нерухомим майном, та про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначає, що 14 жовтня 1951 р. помер ОСОБА_6 і після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом залишилися сини померлого - ОСОБА_5, ОСОБА_7 та дружина померлого - ОСОБА_8 Після смерті ОСОБА_6 спадщину в рівних частках по ? прийняли ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_8 і після її смерті, спадщину у вигляді 1/2 частини вищенаведеного домоволодіння прийняв син ОСОБА_7

У 1976 році, самовільно та без належного затвердження проекту та дозволу ОСОБА_5 збудував житлову прибудову під літ. "А1" для проживання своєю родиною. 03 жовтня 1996 року на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області за № 435, братам ОСОБА_5 та ОСОБА_7 наданий дозвіл на оформлення документів на збудовану житлову прибудову під літ. "А1", веранди "а1", "а2", "а3", "а4", "а5", сарай Б,Н", переобладнану кухню № 1-2 під житлову кімнату, площею 10,2 кв.м. по АДРЕСА_1. На підтвердження факту самостійного будівництва ОСОБА_5 прибудови "А1" наявні: план, фасад та план встановлення газозабезпечення на житлову прибудову. Не зважаючи, що ОСОБА_5 надавався дозвіл на оформлення документів на житлову прибудову "А1", за життя він так і не встиг оформити правові документи на будову та ввести її в експлуатацію.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер і після смерті останнього, позивач ОСОБА_3 прийняла спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та отримала свідоцтво про прийняття спадщини від 29 липня 2008 року, де в склад спадщини житлова прибудова "А1" не увійшла, бо станом на 2008 рік, тобто на час відкриття спадщини, будова мала статус самочинної.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помирає рідний брат ОСОБА_5 - ОСОБА_7 Після смерті останнього, спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 приймає його донька - ОСОБА_2

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2006 року за заявою ОСОБА_2 був встановлений факт відсутності належної їй самовільно побудованої прибудови під літ. "А1".

21 квітня 2006 року ОСОБА_2 подарувала свою частку домоволодіння ОСОБА_4

14 червня 2013 року БТІ виготовило відповідачу ОСОБА_9 новий технічний паспорт, де прибудова "А1" по АДРЕСА_1 не вказана як самочинна на підставі Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна від 24 травня 2001 року.

З огляду на наведене між нею та ОСОБА_4 виник спір з приводу належності спірної прибудови, що змусило звернутися до суду з позовом, оскільки вважає, що прибудова належить їй після смерті батька.

У вересні 2014 року третя особа ОСОБА_2, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що житлова прибудова "А1" будувалася спільно її батьком ОСОБА_7, дядьком ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_8

Будівельні матеріали придбавалися ОСОБА_8 За закінченням будівництва в прибудові оселився ОСОБА_5 разом зі своєю родиною. Після смерті ОСОБА_8, спадщину у вигляді 1/2 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 прийняв батько ОСОБА_2 - ОСОБА_7, інші спадкоємці, включно із ОСОБА_5 відмовилися від спадщини на користь ОСОБА_7

Відповідно до діючого на той час законодавства спірна житлова прибудова мала статус самовільно збудованої і не увійшла до складу спадкового майна. Проте, до ОСОБА_7, як до спадкоємця перейшло право власності на будівельні матеріали, обладнання, тощо, які були використані в процесі будівництва у розмірі 1/2 частки, оскільки власником іншої 1/2 частки будівельних матеріалів був ОСОБА_5

За життя між двома братами не виникало спорів щодо оформлення права власності на самочинно збудовану прибудову під літ. "А1" в рівних частках, тому і не було спорів з приводу належності їм у рівних частках і будівельних матеріалів, які були використані під час будівництва житлової прибудови під літ. "А1".

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7, належну йому 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 успадкувала ОСОБА_2, прибудова "А1" (1/2 частка) не увійшла до складу спадщини, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства була об'єктом самочинного будівництва. Таким чином, до складу спадщини не увійшли і будівельні матеріали та обладнання, що були використані під час її будівництва. При укладенні договору дарування на користь ОСОБА_4, будівельні матеріали з яких збудовано житлову прибудову під літ. "А1" не оцінювалися та до складу дарованого майна не увійшли. 15 липня 2014 року Бердянською державною нотаріальною конторою повідомлено, що у разі відсутності у спадкоємців відповідних документів необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, питання підлягає розгляду в судовому порядку.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Встановлено факт будівництва прибудови "А1" по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено факт володіння та користування ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 самочинно збудованою прибудовою "А1" по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на будівельні матеріали, обладнання що були використані при будівництві прибудови "А1" по АДРЕСА_1.

У задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані для будівництва житлової прибудови "А1" по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, задовольнити її вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції може скасувати або змінити рішення суду першої інстанції у разі невідповідності висновків суду матеріалам справи, або неправильного застосування норм процесуального та матеріального права.

Колегія судів звертає увагу, що при вирішенні спору про цивільне право, юридичні факти є предметом доведеності вимог, повинні встановлюватись при дослідженні обставин заявленого позову в мотивувальній частині без зазначення в резолютивній частині рішення виходячи з наступного.

За правилами ст. 16 ЦК України, ст. 258 ЦПК України встановлення факту не є самостійним способом захисту цивільних прав у позовному провадженні, а є підставою для виникнення цивільного права, у справі , що розглядається право власності у порядку спадкування.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6, якому належало домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належало (а.с.6). За рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради №3 від 12 січня 1954 року за цим домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 310,8 кв.м., що вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок від 27 серпня 1993 року, при цьому має місце самозахват землі площею - 16,0 кв.м. (а.с. 17-19).

Після смерті ОСОБА_6 , спадщину за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 листопада 1978 року отримали кожний по 1/2 частці на житловий будинок з надвірними спорудами ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (а.с. 149).

Після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7), її син ОСОБА_7 набув право власності на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1 внаслідок відмови від спадщини на його користь на 1/4 частку та 3/4 частки - ОСОБА_5, ОСОБА_10 і ОСОБА_11, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 липня 1985 року (а.с.147, 148).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 (а.с.8).

Після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, спадщину у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 прийняла його донька, ОСОБА_2 (а.с.96).

Відповідно до свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим № 2-1512 від 29 липня 2008 року, спадщину у вигляді 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 прийняла його донька ОСОБА_3 (а.с. 10).

21.04. 2006 року ОСОБА_2 подарувала за нотаріально посвідченим договором дарування свою 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с.97).

При цьому, за наявності на території домоволодіння самовільної прибудови "А1", ОСОБА_2 спочатку до оформлення договору дарування звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту відсутності належних їй самовільних споруд в загальній власності громадян, в якій вказала, що співвласник домоволодіння ОСОБА_5 на території домоволодіння збудував житлову прибудову "А1". Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області суду від 28 березня 2006 року був встановлений факт відсутності належних ОСОБА_2 самовільно побудованої житлової прибудови літ. "А1" в домоволодінні АДРЕСА_1, яке було оскаржене ОСОБА_4 у 2013 році, як новою співвласницею домоволодіння, проте ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 червня 2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, а скарга без задоволення. (а.с. 12).

Вирішуючи спір щодо питання про статус прибудови "А1", розташованої по АДРЕСА_1, суд виходив із того, що вона є самочинною будівлею.

Судовим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.04.2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, де ОСОБА_4 була третьою особою, про встановлення факту будівництва нерухомого майна, встановлення факту володіння та користування самовільно збудованим нерухомим майном, визнання прав забудовника, визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування було встановлено, що житлова прибудова літ. "А1", побудованої на території домоволодіння ще у 1976 році та яка, попереднім співвласниками домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_7, так і не була ними оформлена в установленому порядку. Через це на час відкриття спадщини ця прибудова згідно чинного законодавства мала статус самочинного будівництва і не ввійшла до складу спадкового майна, а тому і не зазначена у складі житлового будинку в свідоцтвах про право на спадщину за законом, виданих на ім'я ОСОБА_2 у 2006 році та ім'я ОСОБА_12 у 2008 році. (а.с.110-113).

На по етажному плані на домоволодіння АДРЕСА_1 з штампу від 16 травня 1977 року вбачається, що житлова прибудова "А1" має статус "самочинна". (а.с.174).

Отже рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2014 року встановлено, що прибудова під літ. "А1", побудована на території домоволодіння ще у 1976 році (зворотна сторінка а.с. 112). У технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 від 27 серпня 1993 р., прибудова "А1" значиться, як самочинна. (а.с.17).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняли спадщину по 1/2 частці за законом після смерті своїх батьків та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 липня 2008 року та від 14 січня 2006 року. Через те, що на час відкриття спадщини прибудова "А1" згідно чинного законодавства мала статус самочинного будівництва вона не ввійшла до складу спадкового майна.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив із того, що 12.06. 2014 року Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області ОСОБА_3 було роз'яснено про те, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на будівельні матеріали прибудови "А1", оскільки відсутні правовстановлюючі документи на прибудову. (а.с.54) та за листом Інспекції Державного архітектурно- будівельного контролю у Запорізькій області за № 7/8-2418-04 від 03 липня 2014 року, ОСОБА_3 роз'яснено, що прийняття в експлуатацію прибудови "А1" можливо тільки на підставі рішення суду. (а.с.55).

Доводи апеляційної скарги проте, що ОСОБА_3 не надано доказів будівництва самочинної прибудови "А1" особисто ОСОБА_5 у 1976 році спростовуються рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області суду від 28 березня 2006 року за її заявою, яким був встановлений факт відсутності належних ОСОБА_2 самовільно побудованої житлової прибудови літ. "А1" в домоволодінні АДРЕСА_1, та в цьому рішенні суду зазначено, що ОСОБА_2 сама вказує у позові проте, що житлову прибудову літ. "А1" збудував співвласник домоволодіння ОСОБА_5. (а.с. 12).

Щодо часу будівництва житлової прибудови літ. "А1" у 1976 році, то ці обставини встановлені судовим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області суду від 24.04.2014 року, яким було встановлено, що житлова прибудова літ. "А1", побудована на території домоволодіння ще у 1976 році та яка, попереднім співвласниками домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_7, так і не була ними оформлена в установленому порядку. (а.с.110-113)

Зазначені обставини за правилами ч.3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Посилання на те, що житлова прибудова літ. "А1" є приналежною річчю, а тому не може бути окремим об'єктом спадкування не приймаються колегією судів, оскільки прибудова є самочинною, та у позовні вимоги стосуються не житлової прибудови літ. "А1", а будівельних матеріалів та обладнань, які використані в процесі цього будівництва.

Щодо незалучення до участі у справі Бердянської міської ради, як можливого спадкоємця відмерлої спадщини, то таке твердження є безпідставним, бо спадщину прийняла ОСОБА_3, та права ОСОБА_2, яка у квітні 2006 році, подарувала успадковану нею 1/2 частину домоволодіння ОСОБА_4 за договором дарування від 21.04.2006 року, попередньо за рішенням суду встановивши факт неналежності їй самовільно збудованої житлової прибудови "А1", яку за її твердженням збудував співвласник домоволодіння ОСОБА_5 (спадкоємцем якого є ОСОБА_3) на території домоволодіння не порушені.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до глави 7 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається громадянам за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

За роз'ясненнями у п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 08.06. 2007 року „Про судову практику у справах про спадкування " свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За роз'ясненням п. 7 цієї постанови ВСУ визначено, що якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК України, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

За правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням що набрало законної сили, є преюдиційним та обов'язковим при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судовим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2014 року та ухвалою апеляційного суду від 05.06.2014 року, якими було відмовлено у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, де ОСОБА_4 була третьою особою, про встановлення факту будівництва нерухомого майна, встановлення факту володіння та користування самовільно збудованим нерухомим майном, визнання прав забудовника, визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування підставою для відмови у позовах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначалося, що вони не отримували відмову нотаріуса щодо видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлової прибудови "А1" після смерті ОСОБА_7 чи про право забудовника на житлову прибудову "А1" та права власності на будівельні матеріали, які були використані при будівництві житлової прибудови "А1" після смерті ОСОБА_5, тому дана обставина виключає можливість визнання за позивачами права власності на нерухоме майно чи будівельні матеріали в порядку спадкування в судовому порядку.

Позивач по справі ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину, оскільки користується та розпоряджається житловою прибудовою "А1", утримує її у належному стані. Так з довідок про розмір пільг за житлово-комунальні послуги наданими установами БМРЕМ, КП "Бердянськводоканал", ПАТ "Запоріжгаз" в особі Бердянського УГГ від 21 листопада 2014 року та КП "Бердянськекотранс" вбачається, що борги по сплаті послуг відсутні. При цьому, спірна прибудова "А1" вказана, як кв.2 чи під літ. "а" по АДРЕСА_1.(а.с. 154-157).

Отримати свідоцтво про право власності на спадщину на будівельні матеріали прибудови "А1" не представилося можливим, оскільки за життя спадкодавець ОСОБА_5 належним чином не оформив правовстановлюючі документи на житлову прибудову "А1", хоча ще 03 жовтня 1996 року рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області за № 435 надавався дозвіл на оформлення документів на будівлі збудовані братам ОСОБА_5 та ОСОБА_7( а саме: на житлову прибудову "А1", веранди: "а1, а2, а3, а4, а5" сараї "Б,Н", переобладнану кухню № 1-2 під житлову кімнату, площею 10,2 кв.м), які на той час були співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.24).

Враховуючи, що після смерті батька позивач ОСОБА_3 продовжує проживати у прибудові "А1" і фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, а також враховуючи, що позивач після смерті батька продовжує користуватися, обслуговувати та володіти спадковим майном, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_3 право власності на будівельні матеріали, обладнання що були використані при будівництві прибудови "А1" по АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 20 ЦК України передбачено що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно до статті 11 суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вимоги про встановлення юридичного фактів будівництва, володіння та користування самочинно збудованим нерухомого майна померлою особою не відповідає ст. 16 ЦК України, яка передбачає способу захисту, та ч.4 ст.25 ЦК України, за якими припиняється цивільна правоздатність особи внаслідок її смерті.

За правилами ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційна інстанція перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки 12.06. 2014 року Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області ОСОБА_3 було роз'яснено про те, що нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на будівельні матеріали прибудови "А1", за відсутністю правовстановлюючих документів на прибудову. (а.с.54), і за листом Інспекції Державного архітектурно- будівельного контролю у Запорізькій області за № 7/8-2418-04 від 03 липня 2014 року, ОСОБА_3 було роз'яснено, що прийняття в експлуатацію прибудови "А1" не можливе. (а.с.55), то відповідно до роз'яснень п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 08.06. 2007 року „Про судову практику у справах про спадкування " то будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі самочинного будівництва, яке було здійснене спадкодавцем (частина перша статті 376 ЦК України) переходить до спадкоємця ОСОБА_3

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини.

А тому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, яка розпорядилася своєю часткою спадщини у квітні 2006 році, подарувавши 1/2 частину домоволодіння ОСОБА_4 за договором дарування від 21.04.2006 року, попередньо за рішенням суду встановивши факт неналежності їй самовільно збудованої житлової прибудови "А1", яку за її твердженням збудував співвласник домоволодіння ОСОБА_5 (спадкоємцем якого є ОСОБА_3) на території домоволодіння не підлягають задоволенню. (а.с. 12).

Отже суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про право власності на будівельні матеріали, обладнання що були використані при будівництві прибудови "А1" по АДРЕСА_1, та відмовив у задоволені позову ОСОБА_2 на ? частку будівельних матеріалів, обладнань, що були використані при будівництві прибудови "А1" по АДРЕСА_1, оскільки рішенням суду за її заявою було вже встановлено факт неналежності їй самовільно збудованої житлової прибудови "А1", яку збудував співвласник домоволодіння ОСОБА_5 (спадкоємцем якого є ОСОБА_3). (а.с.110-113).

Між тим, згідно до вимог ст. 16 ЦК України, ст. 258 ЦПК України встановлення фактів володіння та користування збудованим нерухомим майном померлою особою не відповідає ст. 16 ЦК України, яка передбачає способу захисту, та ч.4 ст.25 ЦК України, за якими припиняється цивільна правоздатність особи внаслідок її смерті, і не є самостійним способом захисту цивільних прав у позовному провадженні, а є підставою для виникнення цивільного права, у справі , що розглядається - права власності у порядку спадкування.

А тому колегія судів виходячи із ч.3 ст. 303 ЦПК України, яка передбачає, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, вважає за необхідне виключити із резолютивної частини рішення суду про встановлення фактів будівництва прибудови "А1" по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та фактів володіння та користування ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 самочинно збудованою прибудовою "А1" по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 307,309,314,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року у цій справі змінити.

Виключити із резолютивної частини рішення про встановлення фактів будівництва прибудови "А1" по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, фактів володіння та користування ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 самочинно збудованою прибудовою "А1" по АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді