Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/147/15-ц

Провадження №2/547/98/15

10 липня 2015 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.,

при секретарі Козулі Н.П.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до районного суду з позовом, в якому вказувало, що 25 червня 2008 року між ним, банком, та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір PLRSGA НОМЕР_1, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 21884,43 долари США на термін до 26 червня 2018 року.

Банк виконав умови договору та надав позичальникові обумовлену суму кредиту.

Останній же не виконав умов договору щодо погашення заборгованості за кредитом, за відсотками за користування кредитом, комісіями та іншими платежами, допустивши станом на 04 грудня 2014 року заборгованість у розмірі 8511,52 доларів США.

Позивач просив постановити рішення про стягнення заборгованості у вказаному розмірі, що відповідно до курсу валют НБУ станом на 04 грудня 2014 року становило 130141 грн. 18 коп.

В судовому засіданні представник банку підтримав позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що в червні 2008 року він дійсно уклав договір з банком про отримання в кредит 21884,43 доларів США. Це він зробив на прохання своєї матері ОСОБА_4, яка тоді працювала завідувачем Семенівського відділення Полтавського ГРУ «Приватбанку», та виступила поручителем, а її чоловік ОСОБА_5 уклав з банком договір іпотеки квартири в забезпечення виконання ним, відповідачем, зобовязань за кредитним договором.

Відповідач пояснив, що після підписання кредитного договору грошей в касі банку він особисто не отримував, підпис у заяві № 10 від 25 червня 2008 року на видачу готівки виконано не ним, а іншою особою, можливо його матір'ю, яка й, можливо, і отримала кошти. Після підписання договору кредит погашала його мати ОСОБА_4 аж до її смерті 28 квітня 2011 року. Після смерті матері заборгованість за кредитом, процентами та іншими платежами погашав він, відповідач аж до квітня 2014 року, поки не дізнався, що є договір іпотеки та заставна, укладені між банком та його вітчимом і чоловіком його матері ОСОБА_5, який в забезпечення виконання умов кредитного договору заставив в іпотеку однокімнатну квартиру по вул. Шевченка, 145 в смт. Семенівка Полтавської області.

Він, відповідач, пропонував банкові звернути стягнення по заборгованості за кредитом на заставлену квартиру, але банк на його пропозицію не пристав.

ОСОБА_2 просив відмовити банку у задоволенні позову, бо він, банк, повинен звернути стягнення за боргами на предмет іпотеки (квартиру), вартість якої покриває розмір заборгованості за кредитом.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Встановлено, що Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 25 червня 2008 року уклали кредитний договір PLRSGA НОМЕР_1, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 21884,43 долари США на термін до 26 червня 2018 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

Банком виконано умови договору та передано відповідачу обумовлену суму кредиту.

Факт укладання кредитного договору підтверджується самим договором (а.с.11-13), оригінал якого вивчено в судовому засіданні. Факту укладення кредитного договору не заперечує і сам відповідач.

Факт отримання ОСОБА_2 коштів у касі банку підтверджується заявою на видачу готівки № 10 від 25 червня 2008 року за підписами отримувача коштів ОСОБА_2, контролера, бухгалтера та касира банку. Оригінал вказаного документа знаходиться в кредитній справі та досліджений в судовому засіданні разом з іншими документами. При цьому суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що підпис у заяві на видачу готівки виконано не ним.

Відповідачеві відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України було розяснено його обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Йому ж було розяснено право клопотати перед судом про призначення почеркознавчої експертизи, однак відповідач таким правом не скористався.

Встановлено, що ОСОБА_2 не виконав умов кредитного договору та станом на 04 грудня 2014 року допустив заборгованість у розмірі 8511,52 доларів США, яка складається із:

заборгованості за кредитом 7040,55 доларів США;

заборгованості за відсотками за користування кредитом 632,76 доларів США;

заборгованості з комісії за користування кредитом 160,23 доларів США;

пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 257,10 доларів США;

штрафу (фіксована частина) 16,35 доларів США;

штрафу (процентна складова) 404,53 доларів США.

Розрахунок заборгованості надано позивачем (а.с.3-6) та не оспорюється відповідачем.

Таким чином у суду не виникає сумнівів щодо укладення відповідачем кредитного договору, отримання відповідачем коштів у банку та правильності обчислення заборгованості за кредитним договором.

Факт отримання ОСОБА_2 суми кредиту, з поміж іншого, підтверджується фактом укладення ним наступного дня, тобто 26 червня 2008 року, договору купівлі-продажу однокімнатної квартири АДРЕСА_1, про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.07.2008 року та техпаспорт на квартиру (а.с.113-115).

Заперечуючи проти позову, відповідач також зазначав, що під час укладення ним кредитного договору поручителем виступила його нині покійна мати ОСОБА_4, а її чоловік ОСОБА_5, уклав з банком договір іпотеки квартири та зобовязався забезпечити виконання ним, відповідачем, зобовязання за кредитним договором. Тому, на думку відповідача, банк повинен звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, співвласниками якої після смерті матері є він, ОСОБА_5 та батьки матері.

Судом встановлено, що між банком та матір'ю відповідача ОСОБА_4 25 червня 2008 року було укладено договір поруки. ОСОБА_4 поручилась перед банком за виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань перед банком за кредитним договором від 25.06.2008р. 28 квітня 2011 року ОСОБА_4 померла.

25 червня 2008 року ОСОБА_5 та банк уклали договір іпотеки квартири.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 перед банком ОСОБА_5 передав в іпотеку однокімнатну квартиру загальною площею 39,80 кв.м. по вул. Шевченка, 145 в смт. Семенівка Полтавської області (а.с.67-71). Згідно з п. 1 вказаного договору іпотекодержатель (банк) має право в разі невиконання боржником ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

На підставі вказаного договору була виписана заставна, яка знаходиться у позивача.

Зі змісту Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки квартири від 25 червня 2008 року (а.с.38-44) п.16.7.1 вбачається, що звернення стягнення на предмет іпотеки є правом, а не обовязком іпотекодержателя (банку).

Таким чином, на думку суду, наявність договору іпотеки та заставної не звільняє відповідача від виконання зобовязань за кредитним договором.

Таким чином заперечення відповідача проти позову не ґрунтується на законі, а в частині твердження про неотримання суми кредиту не підтверджені допустимими доказами.

Вирішуючи спір, суд виходив з такого.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 88, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 1054 ЦК України, кредитним договором PLRSGA НОМЕР_1,

Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний № НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50), , р/р 3111, МФО 305299, заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року PLRSGA НОМЕР_1 у розмірі 130141 (сто тридцять тисяч сто сорок одна) гривня 18 копійок.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» р/р 0001 судові витрати у розмірі 1301 (одна тисяча триста одна) грн. 41 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з часу його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 14 липня 2015 року.