Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/1282/14-ц Головуючий у 1-й інст. Коваленко В. К.
Категорія 41 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Церпіцькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Коростишівської районної спілки споживчих товариств на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року у справі за позовом Коростишівської районної спілки споживчих товариств до редакції « Коростишівської газети», ОСОБА_1 про захист ділової репутації,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року Коростишівська районна спілка споживчих товариств звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 4 липня 2014 року у черговому випуску районного друкованого засобу масової інформації « Коростишівська газета» опубліковано відкрите звернення голови громадської організації « Народний вибір» ОСОБА_1 до депутатів Коростишівської міської ради, міського голови та прокурора Коростишівського району.

У даному зверненні містяться твердження автора про незаконні, на його думку, дії керівництва райспоживспілки, які призвели до самовільного захоплення земельної ділянки, площею 2 га, а також позбавлення громади міста права власності на дев'ять об'єктів нерухомості, розташованих на території ринку в м. Коростишеві.

Проте, будь-яких доказів, які б вказували на незаконність дій Коростишівської районної спілки споживчих товариств, надано не було.

Поширена у такий спосіб інформація є недостовірною, а оприлюднення тверджень негативного змісту, які містяться у зверненні, порушують інтереси позивача та завдають шкоди його діловій репутації.

Райспоживспілка звернулась до редакції з вимогою спростувати поширену неправдиву інформацію шляхом опублікування у газеті запропонованого нею тексту спростування, однак отримала безпідставну відмову.

З огляду на вищезазначене, позивач, посилаючись на ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації ( пресу) в Україні», просив суд зобов'язати редакцію «Коростишівської газети» опублікувати спростування поширеної інформації, яка містисться у відкритому зверненні, як таку, що не відповідає дійсності та принижує його ділову репутацію.

Згідно з ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача притягнуто ОСОБА_1

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог про визнання недостовірною поширеної інформації та її спростування відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт, зокрема, зазначає, що позовні вимоги про визнання поширеної інформації недостовірною та її спростування ним не заявлялись. Звертаючись до суду з даним позовом, райспоживспілка просила зобов'язати редакцію опублікувати її власний текст спростування поширеної недостовірної інформації.

При вирішенні спору суд безпідставно керувався роз'ясненнями п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за №1 та Рішенням Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003, оскільки в даному випадку мало місце не безпосереднє звернення до державних органів та органів місцевого самоврядування, а через засоби масової інформації.

В судовому засіданні представник райспоживспілки підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, зауваживши, що «спростування інформації» та «зобов'язання спростувати поширену інформацію», - це різні поняття у цивільному праві, які не можна ототожнювати.

Представник редакції «Коростишівської газети» вважає апеляційну скаргу безпідставною, оскільки спростування у будь-який спосіб інформації передбачає, насамперед, визнання її недостовірною.

Закон не обмежує заявника у праві звертатись до відповідних органів через засоби масової інформації, отже в даному випадку суд правомірно застосував роз'яснення п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року за №1 та Рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003.

Окрім того зазначила, що текст, який просив опублікувати позивач, за своїм змістом не є спростуванням фактів, викладених у відкритому зверненні, а містить лише звинувачення на адресу ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 4 липня 2014 року у черговому випуску місцевого друкованого засобу масової інформації « Коростишівська газета» опубліковано відкрите звернення голови громадської організації « Народний вибір» ОСОБА_1 до депутатів Коростишівської міської ради, міського голови та прокурора Коростишівського району, наступного змісту:

«… Роками поза Вашою увагою та адекватними управлінськими рішеннями залишалася невирішеною проблема діяльності міського ринку. Ваші бездіяльність та пасивне потурання незаконним діям керівництва районної спілки споживчих товариств глибоко обурила громаду та призвела до появи проміжного підприємства райспоживспілки «Кооперативний ринок». За цей час територіальну громаду було позбавлено права власності на дев'ять об'єктів нерухомості на території ринку, а з цим і значних грошових надходжень до місцевого бюджету та сподівань на покращення життєздатності району. Найбільше обурює той факт, що майно було передано у власність райспоживспілки безоплатно та без жодних на те правових підстав. Далі на Ваших очах та за вже традиційної бездіяльності правоохоронних органів відбулося самовільне захоплення майже двох гектарів земельної ділянки, що під ринком…

Доки Ви плідно співпрацюєте з керівництвом райспоживспілки, ми - «маленькі люди», потерпаємо від свавілля цієї особи, від принижень, маніпуляцій та погроз…

Ми звертаємось до Вас та вимагаємо:

-припинити лобіювання інтересів проміжного підприємства «Кооперативний ринок» та його засновника - райспоживспілку;

-повернути з чужого незаконного володіння у власність міста дев'ять об'єктів нерухомості на території ринку;

-створити комунальне підприємство або нині діючому передати повернуті дев'ять об'єктів нерухомості на надати в користування земельну ділянку по АДРЕСА_1;

-прокуратурі ретельно перевірити правомірність створення та подальшої діяльності райспоживспілки та «Кооперативного ринку», особливо загостривши увагу на підставах набуття права власності на нерухомість та захоплення земельної ділянки;

-прокуратурі забезпечити оперативне проведення досудового розслідування за виявленими фактами шахрайства і службових підробок з боку керівництва райспоживспілки та «Кооперативного ринку»;

До моменту вирішення вищенаведених питань заборонити керівництву райспоживспілки та «Кооперативного ринку» припиняти діючі договірні відносини з приватними підприємцями та ініціювати виникнення нових…».

В судовому засіданні також встановлено, що 8 липня 2014 року голова Коростишівської райспоживспілки звертався до редакції «Коростишівської газети» з проханням опублікувати статтю, в якій міститься спростування недостовірної, на думку кооператорів спілки, інформації, викладеної у зазначеному зверненні. Текст публікації був запропонований позивачем ( а.с.6).

З пояснень представників райспоживспілки та редакції «Коростишівської газети» також встановлено, що дане звернення залишене без задоволення.

Стаття 94 ЦК України, зокрема, передбачає, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації.

У п. 5 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що відповідно до статей 94,277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію.

Статтею 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» також передбачене право фізичних та юридичних осіб вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність.

Згідно з ч.2 вказаної норми, якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою.

Отже, передумовою застосування перелічених способів захисту є поширення недостовірної інформації, що призводить до порушення особистих немайнових прав фізичних та юридичних осіб.

Разом з тим, звернення особи до відповідних органів з метою перевірки певних фактів не може вважатись поширенням недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації ( п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27 лютого 2009 року).

Аналізуючи зміст відкритого звернення, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що воно не містить завідомо неправдивих відомостей, опублікованих з метою порушення особистих немайнових прав позивача, а направлене для перевірки фактів передачі райспоживспілці речових прав на певне нерухоме майно.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та приватними підприємцями міста існує тривалий конфлікт щодо майна райспоживспілки. Дане питання неодноразово висвітлювалось у публікаціях «Коростишівської газети».

Отже, в даному випадку мало місце відкрите звернення до компетентних органів щодо перевірки викладених у ньому фактів. Зазначена обставина виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень законодавства, які передбачають обов'язок засобу масової інформації спростувати поширену недостовірну інформацію.

Посилання апелянта на те, що звернення відбулось шляхом його опублікування у газеті, не змінює його змісту та не перетворює викладену у ньому інформацію на таку, що підлягає спростуванню.

Реалізуючи право на звернення шляхом опублікування у газеті, автор даної публікації самостійно обрав його форму, що не суперечить вимогам законодавства.

Таким чином, при вирішенні спору суд прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на вищезазначене, рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308,313-315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Коростишівської районної спілки споживчих товариств відхилити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді: