УХВАЛА

26 січня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчук В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Таскомбанк», ОСОБА_5, ОСОБА_3 про розірвання іпотечного договору, договору поруки та угоди про оплату договору поруки,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 14 грудня

2007 року, укладеного між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі - ПАТ «Таскомбанк»), та

ОСОБА_5, остання отримала кредит у розмірі 500 000 доларів США у вигляді кредитної відновлювальної лінії та рефінансування до 14 грудня

2017 року під 13% річних.

Виконання умов указаного договору забезпечено договором поруки від

14 грудня 2007 року, укладеного між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Таскомбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_4, згідно якого ОСОБА_4, як поручитель зобов'язалася відповідати перед кредитором на виконання боржником умов кредитного договору.

Крім того, того ж дня між АБ «ТАС-Бізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Таскомбанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку земельну ділянку площею 0, 0803 га по АДРЕСА_1 в м. Києві та жилий будинок загальною площею 218 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_2

Вважала, що при укладанні та підписанні зазначених договорів були порушені норми чинного законодавства України, а саме: порушені права позивача на проживання в будинку, який є предметом договору іпотеки, підписання та оформлення договорів відбувалося без участі позивача, яка не надавала згоду на їх укладення, форма правочину при його вчиненні не була дотриманою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

5 березня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 листопада 2014 року поновлено ОСОБА_3 строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2014 року у вказаній справі та відмовлено у відкритті касаційного провадження з підставі, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 листопада 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме

ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи судом.

Як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ч. 1 ст. 559 ЦК України заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2014 року у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом про припинення договору поруки; за зустрічним позовом про визнання договорів поруки припиненими, та від 27 листопада 2014 року у справі про визнання правовідносин за договором поруки.

Надані для порівняння ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не можуть бути прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме ч. 1 ст. 559 ЦК України, оскільки правові висновки, зазначені в даних судових рішеннях у порівнянні з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 листопада 2014 року, яку просить переглянути заявник, ґрунтується на різних фактичних обставинах, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції саме ч. 1 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин, неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права не відбулося, а тому у допуску даної справи до провадження Верховного Суду України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Таскомбанк», ОСОБА_5, ОСОБА_3 про розірвання іпотечного договору та договору поруки та угоди про оплату договору поруки відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В. С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська