Справа № 742/5184/14 Провадження № 22-ц/795/127/2015 Категорія - цивільна Головуючий у I інстанції - Галич А. І.
У Х В А Л А

28 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

при секретарі - Мартиновій А.В.,

за участю: апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору між батьками про сплату аліментів дійсним,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду від 18.11.2014 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору між батьками про сплату аліментів дійсним, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу від 18.11.2014 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи скарги зводяться до того, що оскаржувана ухвала є помилковою, та такою, що постановлена при неповному з»ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Незаконність оскаржуваної ухвали апелянт обґрунтовує тим, що в 2013 році позивач вже звертався до суду з позовом до відповідача про визнання дійсним договору щодо передачі коштів в сумі 35000 грн. в рахунок сплати аліментів на утримання малолітнього сина. В задоволенні позову було відмовлено.

На даний час, як зазначає в своїй скарзі апелянт, він звертається з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору між батьками про сплату аліментів дійсним, тобто предмет позову не є тотожним, а тому застосування судом норми п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України є невірним, та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали у зв»язку з неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В порядку цивільного судочинства розглядаються справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин (ст. 15 ЦПК України).

Відповідно до правил ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суддя суду першої інстанції керувався п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України та виходив з того, що існує рішення, яке набрало законної сили у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте з таким висновком судді погодитися не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

За змістом зазначених норм цивільного процесуального закону суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається, правова підстава позовної заяви, яка була подана позивачем до ОСОБА_2 ще в 2013 році про визнання дійсним договору щодо передачі коштів в сумі 35000 грн. в рахунок сплати аліментів на утримання малолітнього сина, не є тотожною з правовою підставою позову поданого в 2014 році.

Не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Суддя суду першої інстанції на це уваги не звернув, тому ухвала про відмову у відкритті провадження у справі, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, ст. 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу судді Прилуцького міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року, - скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді :