АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7181/2015 Доповідач: Слободянюк С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі - Трофименко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про поділ спадкового майна, визнання права власності на майна в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про поділ спадкового майна, визнання права власності на майна в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності та поділ майна,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського 30 березня 2015 року первісний позов ОСОБА_3 і зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково, у зустрічному позові ОСОБА_2 відмовлено.

Визначено частку померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності із ОСОБА_2 на таке майно, як Ѕ частина квартири АДРЕСА_1; гараж НОМЕР_3, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м.Києва по вул..Бударіна; 1/2 частина автомобіля «ДЕУ ЛАНОС» 2005 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на частку у спільній сумісній власності із ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на:

ј частина квартири АДРЕСА_1; Ѕ частину гаража НОМЕР_3, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м.Києва по вул.Бударіна; 1/2 частина автомобіля «ДЕУ ЛАНОС» 2005 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

Поділено спадкове майн після померлого ОСОБА_5, а саме:

ј частина квартири АДРЕСА_1; Ѕ частину гаража НОМЕР_3, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м.Києва по вул..Бударіна; 1/2 частина автомобіля «ДЕУ ЛАНОС» 2005 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2 між спадкоємцями першої черги: між матір*ю - ОСОБА_3 і дочкою - ОСОБА_4.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 за законом право власності на:

Ѕ частину квартири АДРЕСА_2;

1/8 частину квартири АДРЕСА_1;

ј частину гаража НОМЕР_3, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м.Києва по вул.Бударіна;

1/4 частину автомобіля «ДЕУ ЛАНОС» 2005 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 за законом право власності на:

Ѕ частину квартири АДРЕСА_2;

1/8 частину квартири АДРЕСА_1;

ј частину гаража НОМЕР_3, ряд № 1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться у Святошинському (колишній Ленінградський) районі м.Києва по вул.Бударіна;

1/4 частину автомобіля «ДЕУ ЛАНОС» 2005 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

В іншій частині основних і зустрічних позовних вимог відмовлено.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2 (довіреність від 18 червня 2013 року т.2 а.с.5), подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції, ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апелянт посилається на те, що спірна квартира АДРЕСА_2 була придбана померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_2 до вступу їх у шлюб, під час проживання однією сім*єю, частина вартості квартири було оплачена ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу, представники ОСОБА_3 - ОСОБА_6 і ОСОБА_4 - ОСОБА_7, ОСОБА_8 - скаргу не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішенням, колегія суддів дійшла висновку про відхилення скарги за таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 уклав шлюб із ОСОБА_2 12 листопада 1994р. (а.с.190 - копія свідоцтва про шлюб).

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 20 липня 2011р. шлюб між ними було розірвано (а.с.191 - копія рішення суду).

09 липня 2012р. ОСОБА_2 зверталась до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя (а.с.150-152).

Під час розгляду даної справи ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_5 помер (а.с.7 - копія свідоцтва про смерть).

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 30 вересня 2013р. провадження по справі №2/759/437/13 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя було закрито у зв*язку зі смертю відповідача (а.с.160 копія ухвала суду).

Спадкоємцями майна ОСОБА_5 є: ОСОБА_3, яка є матір*ю спадкодавця, про що вбачається зі свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с.8 - копія свідоцтва) і яка в межах шестимісячного строку, визначеного частиною 1 ст.1270 ЦК України, зокрема, 10 жовтня 2013р., подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.87 - копія заяви); ОСОБА_4, яка є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.78 - копія свідоцтва) і яка, також, в межах шестимісячного строку, визначеного частиною 1 ст.1270 ЦК України, зокрема, 15 жовтня 2013 р., подала до Першої державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.69 - копія заяви).

Матеріали справи містять правовстановлюючі документи на спірне нерухоме і рухоме майно.

Так, власником квартири АДРЕСА_3 був ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 23 квітня 2002р. (а.с.9 - копія свідоцтва).

На підставі договору №1-0528/98 Київської Біржі Нерухомості Джи-Ай-Пи від 26 травня 1998року, ОСОБА_9 і ОСОБА_2 (син відповідачки ОСОБА_2.) придбали у власність в рівних частках квартиру АДРЕСА_4, яка згідно відмітки була зареєстрована в КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» (а.с.145-146 - копія договору з відміткою про його державну реєстрацію).

Тобто, Ѕ частина вказаної квартири була придбана ОСОБА_9 за час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, і це майно є спільноюсумісною власністю подружжя.

18 квітня 1995 року ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу придбала гараж НОМЕР_3, ряд №1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться в Святошинському (колишньому Ленінградському) районі м.Києва по вул.Бударіна (а.с.142-143 - копія договору, а.с.144 - копія реєстраційного посвідчення).

ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20 жовтня 2005р. був власником автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держаний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_4 (а.с.226 - копія свідоцтва).

Суд першої інстанції правильно зазначав, що спірне майно набувалось у власність під час дії ЦК України в редакції 2004року і СК України в редакції 2004р., а також під час дії ЦК Української РСР в редакції 1963р. і КпШС України в редакції 1969 року.

Згідно частини 1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналогічне правило було закріплено в частині 1 ст.22 КпШС України 1969р., де вказано про те, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Правила розподілу спільного майна подружжя визначені в ст.70 СК України, яка в частині 1 визначає загальне правило рівності часток подружжя в спільному майні, а в частинах 2, 3 передбачає можливість відступлення від загального правила рівності часток при наявності обставин, що мають істотне значення.

Із вказаною вище нормою матеріального права кореспондується відповідна норма КпШС України 1969р., а саме: ст.28.

Оскільки, Ѕ частина квартири АДРЕСА_4, гараж НОМЕР_7, ряд №1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться в Святошинському (колишньому Ленінградському) районі м.Києва по вул. Бударіна і автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_5 кузов НОМЕР_6, згідно наявних в матеріалах справи правовстановлюючих документів набуті в період шлюбу ОСОБА_2 і ОСОБА_5, ці об*єкти нерухомого і рухомого майна є їх спільною сумісною власністю.

Згідно частини 1 ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

В ст.71 Закону України «Про нотаріат» вказано, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності.

Верховний Суд України з даного питання в пункті 12 постанови пленуму №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз*яснив про те, що за загальними правилами частини 2 ст.372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст.370, ч.2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

За життя ОСОБА_5 з колишньою дружиною ОСОБА_2 не встигли поділити спільне майно. Суд першої інстанції правильно зазначав, що спадкодавець ОСОБА_5 і ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі придбали майно, яке є спільної сумісної власністю, зокрема: Ѕ частина квартири АДРЕСА_5; гараж НОМЕР_7, ряд №1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться в Святошинському (колишньому Ленінградському) районі м.Києва по вул.Бударіна; автомобіль «Деу Ланос», 2005р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_8.

Частка ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на гараж, автомобіль становить по Ѕ частина, на АДРЕСА_6 - по ј частина на кожного з них.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги майна спадкодавця ОСОБА_5 є його мати ОСОБА_3 і дочка ОСОБА_10

Частина 1 ст.1267 ЦК України визначає, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Тобто, частки, які припадають у спадщині на ОСОБА_3 і ОСОБА_10 у спадковому майні складають для кожного із спадкоємців: 1/8 частину квартири АДРЕСА_4; 1/4 частину гаражу НОМЕР_7, ряд №1 в КБЕГ «Перемога», що знаходиться в Святошинському (колишньому Ленінградському) районі м.Києва по вул.Бударіна; ј частину автомобіля «Деу Ланос», 2005р. випуску, держномер НОМЕР_5 кузов НОМЕР_8.

У зустрічному позові ОСОБА_2 зазначалось що спірна квартира АДРЕСА_7 є кооперативною і було придбана під час проживання з ОСОБА_5 з 1992 року у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 23 квітня 2002 року власником АДРЕСА_8 зазначено ОСОБА_5 (т.1 а.с.9).

Квартира побудована ОСОБА_5, як членом ЖБК «Академічний-17», при цьому усі пайові внески зроблені ОСОБА_5 до 12 листопада 1994 року (дата укладання шлюбу). Внесок у розмірі 4 000,31 руб., як зазначала ОСОБА_2, сплачено нею з її особового рахунку НОМЕР_9 у ТВБВ №10026/0132 18 лютого 1992року на рахунок ЖБК «Академічний-17». Тому, внесення коштів за частину кооперативної квартири є виникненням у неї спільної часткової власності на цю квартиру разом із членом житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_5 Частку цієї квартири вона визначила у розмірі 36,4% від вартості внесених коштів.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що ОСОБА_2 до вступу у шлюб з померлим ОСОБА_5 внесла частину коштів за кооперативну квартиру, що підтверджується квитанцією Ощадбанку від 18 лютого 1992 року на рахунок ЖБК «Академічний-17» для погашення ссуди (т.1 а.с.202) не можуть бути прийнято до уваги, як і те, що відповідно до довідки Ощадбанку № 39 від 27 лютого 2015 року з рахунку ОСОБА_2 18 лютого 1992 року списано кошті в сумі 4000,31 крб. як погашення ссуди на ОСОБА_5 (т.1 а.с.225) з таких підстав.

З наданої квитанції Ощадбанку конкретно не вбачається за який саме об`єкт перераховано кошти.

Відповідно довідки ЖБК «Академічний-17» № 1292 від 01 березня 2002 року, громадянин ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_9, є членом кооперативу, сума пайового внеску за кооперативну вказану квартиру сплачена у травні 1992 року у повному обсязі, що складає суму паєнакопичення; відповідно до ордеру № 079065 від 30 листопада 1989 року, ордер видано члену ЖБК ОСОБА_5 на жиле приміщення за вказаною адресою (т.2 а.с.45,46).

Крім того, відповідно до довідки ЖБК «Академічний-17» № 113 від 17 липня 2015 року повну вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_10 сплачено у квітні 1992 року (т.5 а.с.50).

За матеріалами справи членом житлово-будівельного кооперативу ЖБК «Академічний-17» був ОСОБА_5, який був і власником паєнакопичення.

Паєнакопичення на ОСОБА_2 не переоформлялось як про це зазначав апелянт.

Враховуючи наведене, безпідставними є і доводи скарги стосовного того, що за життя ОСОБА_5 не заперечував право власності ОСОБА_2 на частку кооперативної квартири АДРЕСА_9, оскільки мали намір укласти мирову угоду з цього приводу і це свідчить про набуття останньої права власності на частку даної спірної квартири.

Суд першої інстанції правильно зазначав, що відповідно ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність», яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачала про те, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Тобто, право власності на кооперативну квартиру виникає саме у члена даного кооперативу, а не у будь-якої іншої особи і після внесення пайового внеску в повному розмірі.

Відповідно до 1 ст.17 ч.1 вказаного вище Закону, кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в житлово-будівельному кооперативі за рахунок спільних коштів члена цього кооперативу і членів його сім*ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

У даному випадку, ОСОБА_2 на час сплати пайових внесків членом сім*ї члена кооперативу ОСОБА_5 не була.

Не можуть бути прийнято до уваги посилання апеляційної скарги на те, що з 1992 року до укладання шлюбу - 12 листопада 1994 року ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_5 однією сім*єю і була членом його сім*ї, а тому набула права на частку майна, придбаного в цей період часу.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, щомають юридичне значення» встановлення судом факту перебуванняу фактичних шлюбних відносинах на підставі п. ст. 273 ЦПК України ( в редакції 1963 р.) може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 р. і тривали до смерті (пропажі безвісно на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадянського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають.

Діючим Сімейним Кодексом України врегульовано питання щодо права на майно осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, тобто осіб, які проживають однією сім*єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. Згідно п. 1 Прикінцевих та перехідних положень СК України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, з 01 січня 2004 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: