Справа № 369/5340/15-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д.Д.
Провадження № 22-ц/780/4456/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 52 03.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів Антоненко В.І., Гуль В.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Інституту садівництва Національної академії аграрних наук України про визнання науковим працівником ,-

встановила:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

З 1982 року позивач працює в Інституті садівництва Національної академії аграрних наук України.

В період з 19 серпня 1982 року по 01 червня 1996 року він працював на посадах, які відносились до переліку посад наукових працівників та виконував роботи, що відносяться до наукових (науково-технічних).

01.06.1996 року позивач був переведений на посаду провідного інженера-конструктора інженерного центру на підставі наказу №80-к від 12.06.1996 року; 01.01.2004 року переведений на посаду провідного інженера-конструктора відділу наукових і конструкторських розробок техніки для садівництва на підставі наказу №1-к від 08.01.2004 року; 28.04.2012 року був затверджений на посаді провідного інженера-конструктора лабораторії наукових розробок техніки для садівництва за результатами атестації наказом №43-к від 28.04.2012 року.

Позивач вважає, що його помилково віднесли відповідними наказами про атестацію до інженерно-технічних, а не наукових працівників.

Внаслідок цього, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 вересня 2014 року суду йому відмовлено у задоволенні його позову про нарахування надбавки за стаж наукової роботи .

Позивач просив суд зобов'язати Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України внести зміни до наказу №80-к від 12 червня 1996 року «Про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту» зазначивши прізвище позивача та посаду провідного конструктора в переліку наукових співробітників; зобов»язати Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України внести зміни до наказу №82-к від 25 квітня 2001 року «Про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту» зазначивши прізвище позивача та посаду провідного конструктора в переліку наукових співробітників; зобов'язати Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України внести зміни до наказу №69-к від 26 квітня 2004 року «Про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту» зазначивши прізвище позивача та посаду провідного конструктора в переліку наукових співробітників; зобов'язати Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України внести з діди до наказу №57-к від 14 квітня 2008 року «Про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту» зазначивши прізвище позивача та посаду провідного конструктора в переліку наукових співробітників; зобов'язати Інститут садівництва Національної академії аграрних наук України визнати позивача науковим працівником з серпня 1982 року по 28 квітня 2012 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у позові, суд виходив із того, що відповідач, як науковий працівник пройшов атестацію лише 28 квітня 2012 року, тому відсутні підстави визнавати його науковим працівником до вказаного часу.

Колегія суддів згідна з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 із 23 серпня 1982 року прийнятий на посаду інженера-конструктора 3 категорії до ДГ «Новосілки» на підставі наказу № 99-к від 19 серпня 1982 року.

На підставі наказу Інститут садівництва УААН № 80-к від 12 червня 1996 року про затвердження результатів атестації і рекомендацій атестаційних комісій, яка відбувалась на підставі наказу № 8 від 24 квітня 1996 року, з 01 червня 1996 року ОСОБА_2 переведений на посаду провідного конструктора 1 категорії ( а.с.84-86).

На підставі наказу Інститут садівництва УААН № 82-к від 25 квітня 2001 року про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту, яка відбувалась на підставі наказу № 106 від 29 грудня 2000 року, затверджена вченою радою протоколами № 3 від 16 березня 2001 року та 24 квітня 2001 року, ОСОБА_2 атестований як провідний інженер-конструктор (а. с.87-88).

На підставі наказу Інститут садівництва УААН № 69-к від 26 квітня 2004 року про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту, яка відбувалась на підставі наказу № 250-к від 19 грудня 2003 року, затверджена рішенням вченої ради № 5 від 22 квітня 2004 року, ОСОБА_2 атестований як інженерно-технічний співробітник провідним інженером-конструктором (а. с.89-90).

На підставі наказу Інститут садівництва УААН № 57-к від 16 квітня 2008 року про наслідки проведення атестації наукових та інженерно-технічних співробітників інституту, яка відбувалась на підставі наказу № 226-к від 21 березня 2008 року, затверджена рішенням вченої ради протоколом № 4 від 9 квітня 2008 року, ОСОБА_2 атестований як інженерно-технічний співробітник провідним конструктором лабораторії наукових розробок техніки для садівництва (а. с. 91-92).

Факт проходження ОСОБА_2 атестації як інженерно-технічного співробітника інституту відображений у відповідних атестаційних листах від 18 березня 2004 року, від 20 березня 2001 року, від 01 лютого 2001 року, від 20 березня 2008 року від 5 березня 1993 року, де зазначені рекомендації атестаційних комісії про відповідність займаним посадам та дані про ознайомлення з наслідками атестації ОСОБА_2 ( а.с.110-114).

У 2012 році ОСОБА_2 атестований як науковець на посаді провідного конструктора із висновком про відповідність посаді.

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» науковий працівник - вчений, який за основним місцем роботи та відповідно до трудового договору (контракту) професійно займається науковою, науково-технічною, науково-організаційною або науково-педагогічною діяльністю та має відповідну кваліфікацію незалежно від наявності наукового ступеня або вченого звання, підтверджену результатами атестації.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», науковий працівник зобов'язаний у встановленому порядку проходити атестацію на відповідність займаній посаді.

Відповідно до Положення про атестацію наукових працівників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 1999 року № 1475, атестації підлягають наукові працівники, посади яких включено до переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Атестація наукових працівників проводиться не рідше одного разу на п'ять років.

Головною метою атестації є визначення відповідності кваліфікації наукового працівника займаній посаді. Під час атестації оцінюють рівень професійної підготовки наукового працівника, результативність його роботи, ефективність праці з урахуванням конкретних вимог до цієї категорії працівників, виявляють перспективи використання здібностей наукового працівника, визначають заходи щодо стимулювання підвищення його професійного рівня, потреба в підвищенні кваліфікації та професійної підготовки.

Атестаційна комісії приймає одне з таких рішень: відповідає займаній посаді чи не відповідає, яке підлягає затвердженню вченою радою наукової установи. Після цього керівник наукової установи може прийняти рішення про призначення наукового працівника на відповідну посаду без проведення конкурсу.

П.22 положення встановлено, що рішення щодо результатів атестації може бути оскаржено науковим працівником керівнику наукової установи чи установи або організації вищого рівня протягом одного місяця з дня його прийняття. Керівник наукової установи чи установи або організації вищого рівня має право на підставі скарги або з власної ініціативи подати атестаційну справу наукового працівника на повторний розгляд.

Із наведеного законодавства випливає, що кваліфікація наукового працівника підтверджується результатами атестації, яка проводиться атестаційними комісіями, яка ухвалює відповідне рішення, яке підлягає затвердженню вченою радою наукової установи.

Таким чином, на підставі наказів відповідача № 80-к від 12 червня, № 69-к від 26 квітня 2004 року, № 57-к від 14 квітня 2008 року, відповідачу не встановлювалась кваліфікація інженерно-технічного співробітника інституту, а лише затверджувались результати його атестації як такого співробітника, яка проводилась атестаційними комісіями, оформлялась атестаційними листами від 18 березня 2004 року, від 20 березня 2001 року, від 01 лютого 2001 року, від 20 березня 2008 року та затверджувалась вченою радою інститут на підставі протоколів № 3 від 16 березня 2001 року та 24 квітня 2001 року, № 5 від 22 квітня 2004 року, № 4 від 9 квітня 2008 року.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, право визначення, відповідача, підстав та предмету позову належить виключено позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може.

Разом з тим відповідач не оскаржував рішення атестаційних комісій, які оформлені атестаційними листами від 18 березня 2004 року, від 20 березня 2001 року, від 01 лютого 2001 року, від 20 березня 2008 року та затверджені рішеннями вченої радою інституту на підставі протоколів № 3 від 16 березня 2001 року та 24 квітня 2001 року, № 5 від 22 квітня 2004 року, № 4 від 9 квітня 2008 року.

Отже документи, на підставі яких ОСОБА_2 атестовано як науково-технічного, а не наукового працівника, позивачем у судовому чи в іншому порядку не оскаржено, відповідно, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, не має будь-яких даних, які свідчать про їх незаконність.

За таких обставин, накази відповідача № 80-к від 12 червня, № 69-к від 26 квітня 2004 року, № 57-к від 14 квітня 2008 року про затвердження наслідків атестації ОСОБА_2 як інженерно-технічного, а не наукового співробітника інституту є законними і скасуванню не підлягають, оскільки вказані накази видані на підставі чинних атестаційних листів, затверджених вченою радою інституту.

Суд першої інстанції вірно надав оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги, що суд не врахував час його роботи в ДГ «Новосілки» із подальшими переведеннями на посади наукових працівників, оскільки перебування позивача на посадах, які віднесені до категорії наукових працівників, не свідчать про наявність у нього кваліфікації наукового працівника, яка встановлюється лише за результатами атестації як наукового працівника.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :