Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1981/15-ц
Провадження № 2/209/1126/15
"08" липня 2015 р. року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Лобарчук О.О.
при секретарі - Сай О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Сіті ОСОБА_2» про припинення трудового договору, видачу трудової книжки , стягнення заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
27 листопада 2013 року вона подала у відділ кадрів по вул. Стасова, 79 м. Дніпродзержинськ заяву про звільнення за власним бажанням з 27.11.2013 року за ч.3 ст. 38 КЗпП України в зв'язку з порушенням працедавцем законодавства про працю - повним припиненням виплати заробітної плати , починаючи з червня 2013 року та несплатою Єдиного соціального внеску, через що вона втратила пенсійний стаж. Начальник відділу кадрів підприємства відповідача відмовилась зареєструвати заяву, тому 28.11.2013 року вона відправила заяву про звільнення цінним листом з описом на адресу відповідача у м. Київ.
Причиною звільнення з 27.11.2013 року за власним бажанням по ч.3 ст. 38 КЗпП України є невиплата відповідачем заробітної плати протягом 5 місяців на несплата Єдиного соціального внеску з червня 2013 року .
Кількість робочих днів у відповідний період визначений за даними ОСОБА_3 соціальної політики України від 21.08.2012 року № 9050/0/14-12/13 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік" та ОСОБА_3 соціальної політики України від 04.09.13 № 9884/14-14/13 "Про розрахунок тривалості робочого часу на 2014 рік"
За приписами ст.44 КЗпП України , при звільненні за ч.3 ст. 38 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен виплатити звільненому працівникові вихідну допомогу в розмірі 3 (тримісячного) середнього заробітку. Розрахунок: 1814,14 грн. х 3 місяці = 5442,42 грн. Вихідна допомога в розмірі тримісячного заробітку складає 5442,42 грн.
Згідно зі ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 року № 504/96-ВР : "У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки". Вона не використала щорічну відпустку 31 календарний день за весь період роботи у відповідача. Компенсація невикористаної відпустки на 27.11.2013 року (дата звільнення) становить 1736,62 грн.
Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.
13 грудня 2013 року із відокремленого структурного підрозділу ТОВ "Сіті ОСОБА_2" її трудову книжку та трудові книжки інших працівників було відправлено в головний офіс відповідача, яку отримали 08.01.2014 року.
Згідно із ст. 4 ст. 235 КЗпП України , п.4.1 (абзац 6) Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, в редакції наказу Мінпраці та соціальної політики № 259/34/5 від 08.06.2001 року, п. 32 постанови № 9 від 06.11.1992 року Пленуму Верховного Суду України № Про практику розгляду судами трудових спорів", при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа, працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. З вини відповідача, який не видає їй трудової книжки, вона не має змоги влаштуватися на інше місце роботи. Заяву про звільнення відповідач отримав поштою 02.12.2013 року . Її середня заробітна плата за один робочий день складає 103,66 грн. Відповідач повинен відшкодувати їй за час вимушеного прогулу (затримку трудової книжки) за період з 02 грудня 2013 року по день винесення рішення суду, із розрахунку 103,66 коп. за кожний робочий день.
Діями відповідача їй нанесено моральну шкоду, оскільки ситуація , яка склалася її пригнічує, вона страждає, відчуває занепокоєння, відчуває стреси, які шкодять її здоров'ю.
В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду письмову заяву, у якій зазначила, що підтримує уточнений позов у повному обсязі, та просить суд провести розгляд справи за її відсутності.(а.с.37)
В судове засідання представник відповідача не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, що дозволило суду визнати його неявку з неповажних причин, та, на підставі ст.169, 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи за його відсутності, на підставі наявних у справі доказів. (а.с.35)
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд задовольняє позовні вимоги частково з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи , 27 листопада 2013 року позивачем було надано заяву про звільнення за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України в зв'язку невиплатою заробітної плати та невиплата податків та зборів в державний бюджет на протязі довгого часу. (а.с. 6-7)
31 жовтня 2012 року при розгляді справи № 6-120 гс 12 Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах дійшов висновку , що за суттю ст. 38 КЗпП України працівник має право за власною ініціативою в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений термін трудовий договір. при цьому термін розірвання трудового договору та його правові підстави залежать від причин, що спонукають працівника до його розірвання та які працівник визначає самостійно. У разі якщо зазначені працівником причини звільнення - порушення роботодавцем законодавства ( ч.3 ст. 338 КЗпП) - не підтверджується або роботодавцем не визнаються, останній має право самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору за ч.1 ст. 38 кЗпП України.
Отже, якщо відповідач не визнає факт у порушення ним трудового законодавства станом на 27 .11.2013 року (дату подання позивачем заяви на звільнення), то він повинен надати суду докази виплати позивачеві заробітної плати, у строки визначені ст. 115 КЗпП України та ч.1 ст. 24 Закону України " Про оплату праці", за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2013 року.
ОСОБА_3 праці та соціальної політики України у ОСОБА_3 № 964/13/84-10 від 22.11.2010 року зазначило, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні не рідше 2 разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Строків виплати заробітної плати відповідач не дотримувався, повністю ігнорував трудове законодавство.
З приписами статті 44 КЗпП України, при звільненні за ч.3 ст. 38 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен виплатити звільненому працівникові вихідну допомогу в розмірі 3 (тримісячного) середнього заробітку. Судом приймається розрахунок, наданий позивачкою . Розрахунок: 1814,14 грн. х 3 місяці = 5442,42 грн. Вихідна допомога в розмірі тримісячного заробітку складає 5442,42 грн.
Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
В ході судового розгляду, встановлено, що затримку трудової книжки та розрахунку по заробітній платі при звільненні триває 399 дні , з 02.12.2013 року (дата коли відповідач отримав заяву про звільнення) по 08 липня 2015 року (день винесення судом рішення) .
Суд погоджується з розрахунком позивачки в частині визначення середньоденної заробітної плати та розраховує з наступного.
Таким чином, виходячи з наведеного, загальна кількість робочих днів за період з 02.12.2013 р. по 08.07.2015 р. (включно) становить 399 робочих дні.
Згідно представлених представником позивача ОСОБА_4 відомостей про застраховану особу виданої Управлінням ПФУ Дніпровського району м. Дніпродзержинська від 21.01.2014 року, позивач за два місяці до припинення виплати їй заробітної плати - тобто до липня 2013 року звільнення травень, червень 2013 року, отримала заробітну плату за травень 2013 року 1797,68 грн., і за червень 2013 року 1830,61 грн.
У звязку із чим суд керуючись Положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі - Порядок), проводить розрахунок середньоденної заробітної плати , виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
При цьому згідно з п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
З цих підстав, згідно довідки наданої Пенсійним Фондом України і листа ОСОБА_3 соціальної політики України № 06//1302 від 21.01.2014 р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік», позивач за два місяці до звільнення травень, червень 2013 р., відпрацював 35 днів (п'ятиденний робочий тиждень). Доказів, того, що у травні чи червні 2013 року, перед звільненням, позивач відпрацював не повні місяці - відповідачем не надано.
Виходячи з положень Порядку, суд приймає для розрахунку заробітну плату позивача за травень і червень 2013 року у розмірі 3628,29 грн. (1797,68 грн.+1830,61 грн. ), згідно довідки наданої Пенсійним Фондом України, без утримання податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача становитиме 103,66 грн. (3628,29 грн. : 35 днів = 103.66 грн.).
За приписами ст.44 КЗпП України , при звільненні за ч.3 ст. 38 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен виплатити звільненому працівникові вихідну допомогу в розмірі 3 (тримісячного) середнього заробітку. Розрахунок: 1814,14 грн. х 3 місяці = 5442,42 грн. Вихідна допомога в розмірі тримісячного заробітку складає 5442,42 грн.
Згідно зі ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про відпустки" від 15.11.1996 року № 504/96-ВР : "У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки". Вона не використала щорічну відпустку 31 календарний день за весь період роботи у відповідача. Компенсація невикористаної відпустки на 27.11.2013 року (дата звільнення) становить 1736,62 грн.
Розглядаючи позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди, з урахуванням моральних страждань останнього внаслідок затримки з ним розрахунку, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає, що моральна шкода заподіяна позивачу буде відповідати стягнення на його користь з відповідача в сумі 1000 грн.
Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд, задовольняючи вимоги позивача, та, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судових витрат, відповідно до вимог, встановлених ст.88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути судові витрати на користь держави з відповідача, у розмірі, встановленому ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011р.
Рішення в повному обсязі викладено 13 липня 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 38, 44, 47, 49, 83, 94, 115, 235ч.4, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 21, 24, 34 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 10, 11, 31, 57, 60 -61, 81, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Сіті ОСОБА_2» про припинення трудового договору, видачу трудової книжки , стягнення заробітної плати, вихідної допомоги та моральної шкоди - задовольнити частково.

Розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 01 лютого 2013 року на невизначений строк, між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) та ТОВ «Сіті ОСОБА_2» (, юридична адреса м. Київ, ОСОБА_5Лепса, 6) датою розірвання договору вважати: 27 листопада 2013р.

Зобов'язати ТОВ «Сіті ОСОБА_2» (, юридична адреса м. Київ, ОСОБА_5Лепса, 6) видати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 , належним чином оформлену трудову книжку із записом про розірвання 27 листопада 2013 року безстрокового трудового договору на підставі ст.38ч.3 КЗпП України.

Стягнути з ТОВ «Сіті ОСОБА_2» (, юридична адреса м. Київ, ОСОБА_5Лепса, 6) на користь ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 заборгованість у розмірі 58063 (п'ятдесят вісім тисяч шістдесят три) грн. 68 коп. , яка складається з наступного:

- борг по заробітній платі в сумі 8524 (вісім тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 30 коп.;

- середня заробітна плата за час затримки трудової книжки в розмірі 41360 (сорок одна тисяча триста шістдесят ) грн.34 грн.

- вихідну допомогу у розмірі 5442 (п'ять тисяч чотириста сорок дві) грн. 42 коп.;

- компенсація за невикористану відпустку 1736( одна тисяча сімсот тридцять шість) грн.62 коп.

- моральна шкода у розмірі 1000(одна тисяча) грн., 00 коп.

В іншій частини уточнених позовних вимог відмовити.

Судові витрати у справі розподілити пропорційно задоволеного позову, стягнувши з ТОВ «Сіті ОСОБА_2» (, юридична адреса м. Київ, ОСОБА_5Лепса, 6 на користь держави судовий збір у сумі 580(п'ятьсот вісімдесят) грн. 63 коп.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, допустити до негайного виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Лобарчук О.О.