Справа № 684/336/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року смт Стара СиняваСтаросинявський районний суд Хмельницької області

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сегіна І.Р.

з участю:

секретаря Кушнірук Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представникавідповідача ОСОБА_3,

розглянувши цивільний позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.09.2011 року (далі кредитний договір), укладеним у вигляді заяви між позивачем і ОСОБА_2, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7998,14 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7581,41 грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 1150,00 грн. та штрафів : 500грн. (фіксована частина) та 836,48 грн. (процентна складова), а всього 18066,03 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до вказаного кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, грошові зобов'язання відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 належним чином не виконуються, що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та заперечив проти заперечень відповідача щодо того, що кошти має сплачувати та особа, яка вкрала його карту.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, оскільки банківську карту в нього було викрадено, а тому він вважає, що ці кошти слід стягувати із особи, яка її викрала, посилавшись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 6-71цс15.

Представник позивача, відповідача та його представник, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 21.07.2015 р. не зявились. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд, дослідивши наявні у справі докази та вислухавши пояснення учасників, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що 26.09.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.3.2 та п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який в будь-який момент може його збільшити або зменшити.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком кредитний договір.

Згідно п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за Договором, позичальник зобовязаний на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту.

Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми боргу.

ОСОБА_2 не виконав своїх зобовязань за кредитним договором з повернення коштів, внаслідок чого станом на 18.03.2015 року виникла заборгованість по кредиту, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7998,14 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7581,41 грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 1150,00 грн. та штрафів : 500грн. (фіксована частина) та 836,48 грн. (процентна складова), а всього 18066,03 грн.

Дані обставини підтверджуються: кредитним договором № б/н від 26.09.2011 року; розрахунком заборгованості ОСОБА_2 станом на 18.03.2015 року.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Також суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача про те, що оскільки банківську карту в нього було викрадено, а тому кошти слід стягувати із особи, яка її викрала, зважаючи на вимоги: п. 2.1.1.9.5 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовими Кредитного договору, яким передбачено, зокрема, що Тримач зобовязується не розголошувати ПІН карти, не передавати карту іншим особам, вживати необхідні заходи для недопущення втрати або викрадення карти, нести відповідальність по операціях, вчинених з використанням ПІНу.; п. 2.1.1.23 Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами.

При цьому суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 13.05.2015 р. у справі №6-71цс15. Суд, встановив, що на відміну від справи, що переглядалась Верховним Судом України, відповідач відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» п. 6.7 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, відповідач не провів невідкладного повідомлення про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно.

До того ж п.6.8 вказаного Положення передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

При цьому з пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні суд встановив, що картку у нього було викрадено особами, яких він особисто знає та за обставин спільного розпивання з ними спиртних напоїв (звукозапис судового засідання від 03.06.2015 р. 11 год.28 хв. -11 год. 31 хв.). А тому суд прийшов до висновку, що відповідач сприяв втраті, викраденню та незаконному використанню його платіжної карти.

Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати 243,60 грн.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не виконувалися умови кредитного договору в частині погашення заборгованості перед позивачем, а тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в сумі 18066,03 грн.

На підставі ст. ст. 526, 549, 551, 554, 610, 1048, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.50, розрахунковий рахунок №3111, МФО 305299, ) заборгованості за кредитним договором № б/н від 26.09.2011 року, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 7998,14 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7581,41 грн., заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 1150,00 грн. та штрафів : 500грн. (фіксована частина) та 836,48 грн. (процентна складова), а всього 18066,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.50, розрахунковий рахунок №3111, МФО 305299, ) судовий збір в сумі 243,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Сегін І. Р.