Чуднівський районний суд Житомирської області
Справа № 294/1879/14-ц
Провадження № 2/294/2121/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.02.2015 року м. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мельничука О.О.,

при секретарі Марчук В.В.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Іванопільської селищної ради "про визнання права власності на спадкове майно",

третя особа приватний нотаріус Бердичівського РНО ОСОБА_4,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Іванопільської селищної ради про визнання за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, який належав на праві власності її батькові ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і після смерті якого відкрилась спадщина, яку позивачка прийняла в установленому законом порядку, але не може оформити право власності на житло, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок, в зв"язку з чим вона змушена звернутись в суд із позовною заявою як єдиний спадкоємець покійного.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи.

Суд, вислухавши пояснення вказаної особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Згідно ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент його смерті.

Відповідно до законодавства колишнього СРСР індивідуальні будинки та домоволодіння у містах і селищах міського типу Української РСР підлягали реєстрації (Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31 січня 1966 р.). Оформлення права власності на об'єкти нерухомості, збудовані після 05.08.1992 року, здійснювалися за наявності акта державної комісії про прийняття в експлуатацію відповідно до "Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449, а оформлення права власності на об'єкти нерухомості, які були збудовані до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449, здійснювалися з урахуванням положень постанови Ради Міністрів УРСР від 12.03.1981 року № 125 "Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів".

Діючими на той час Державними будівельними нормами України А.3.1-3.94 "Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" визначено порядок прийняття закінчених будівництвом об'єктів в експлуатацію. В пунктах 7 та 10 ДБН А.3.1-3.94 приведений перелік документів що подає забудовник державним приймальним комісіям, зокрема дозвіл органів державного архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельно-монтажних робіт.

Позивачка не надала суду жодних доказів того, що будинок по АДРЕСА_1, був збудований з дотриманням вимог чинного на період будівництва законодавства (відсутні будь-які дозвільні документи на будівництво, рішення про виділення під будівництво земельної ділянки, технічна документація, документи про прийняття будинку в експлуатацію, про реєстрацію права власності тощо), хоча згідно ст. 60 ЦПК України саме позивачка зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

При встановлених у судовому засіданні обставинах суд приходить до висновку про те, що мав місце факт проведення самочинного будівництва, яке спадкодавець за життя не узаконив, а ст.ст. 1216,1218 ЦК України передбачають перехід спадщини від спадкодавця до спадкоємців щодо тих прав та обов"язків, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ст. 376 ЦК України), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, а не на сам будинок. При цьому позивачка не змінює свої вимоги, ставлячи питання про належність їй саме будинку в порядку спадкування, а тому її вимоги слід залишити без задоволення за їх безпідставністю.

З огляду на відмову у позові судові витрати слід покласти на позивачку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 15, 60, 88, 212-215,226 ЦПК України, змістом ст.ст. 11, 328, 376, 380,1216, 1218, 1220 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Іванопільської селищної ради "про визнання права власності на спадкове майно" залишити без задоволення за безпідставністю заявленої вимоги.

Судові витрати покласти на позивачку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в Апеляційний суд Житомирської області через Чуднівський райсуд протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така не буде подана.

Заочне рішення може бути переглянуте Чуднівським райсудом на підставі письмової заяви відповідача, яку той вправі подати протягом 10 днів після отримання копії даного рішення.

Суддя: О. О. Мельничук