АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/223/15 Головуючий в І інстанції Чирський Г.М.
Категорія 27 Доповідач: Стародубець М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року січня місяця «29» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.
при секретарі:Гончар К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 серпня 2013 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що на підставі договору, укладеного 13 березня 2008 року між банком та ОСОБА_5, останньому було надано кредит в розмірі 22 000 дол. США під 12% річних терміном по 13 березня 2028 року.

14 березня 2008 року сторони уклали договір іпотеки, за яким ОСОБА_5 в забезпечення виконання своїх кредитних зобов'язань передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Оскільки позичальник порушує кредитну дисципліну, у нього станом на 02 жовтня 2012 року утворилася заборгованість в сумі 54 069,54 дол. США, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 22 477,26 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13 012,55 дол. США, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 401,49 дол. США, пені в розмірі 15 573,71 дол. США, а також штрафу (фіксована частина) в розмірі 31,28 дол. США і штрафу (процентна складова) в розмірі 2 573,25 дол. США.

Посилаючись на викладене, просив суд в рахунок погашення кредитної заборгованості, яка виникла у ОСОБА_5, звернути стягнення на квартиру, що є предметом іпотеки, виселити відповідача та інших осіб з вказаного житлового приміщення.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому, посилаючись на те, що укладений між сторонами по справі кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки містить дискримінаційні умови щодо прав і обов'язків позичальника, а договір іпотеки від 14 березня 2008 року суперечить вимогам закону як такий, що порушує права його малолітніх дітей, просив суд:

- визнати недійсним кредитний договір від 13 березня 2008 року;

- застосувати наслідки недійсності кредитного договору, зобов'язавши сторони правочину повернути одна одній все отримане на його виконання;

- здійснити зарахування зустрічних грошових вимог між фактично одержаною та сплаченою за кредитним договором сумами, встановивши про здійснення виплати отриманої різниці в розмірі 20 202,04 дол. США з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» протягом 60 місяців рівними частинами, з правом дострокового погашення, починаючи з місяця набрання судовим рішенням чинності;

- договір іпотеки, укладений 14 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5, визнати недійсним;

- виключити з Державного реєстру іпотек та Єдиного державного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи про державну реєстрацію іпотеки та заборони відчуження нерухомого майна ОСОБА_5, а саме - квартири за адресою: АДРЕСА_2

Рішенням суду від 14 серпня 2013 року постановлено:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НЕN0GК від 13 березня 2008 року, яка виникла на момент 02 жовтня 2012 року, в розмірі 35 489,81 доларів США та 148 452 грн. 05 коп., яка складається з: 22 477,26 доларів США - заборгованість за кредитом, 13 012,55 доларів США -заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 207,91 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 124 433,94 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 249,93 грн. - штраф (фіксована частина), 20 560,27 грн. - штраф (процентна складова) звернути стягнення на квартиру, загальною площею 67,50 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки під час проведення процедури прилюдних торгів державною виконавчою службою та з початковою ціною предмета іпотеки, визначеною суб'єктом оціночної діяльності в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» - ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_5 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкуванням, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 3 226,4 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовити за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на те, що суд першої інстанції поверхово розглянув справу, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, та допустив порушення норм матеріального й процесуального права, просить ухвалене місцевим судом рішення змінити, відмовивши у задоволенні вимог банку про звернення стягнення і задовольнивши зустрічний позов.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 13 березня 2008 року між банком та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №НЕN0GК, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 22 000 дол. США на придбання нерухомого майна та 4 760 дол. США на сплату страхових платежів терміном по 13 березня 2028 року зі сплатою 1% на місяць на суму залишку заборгованості за користування кредитом.

Умовами договору встановлено, в тому числі, строки і порядок повернення кредиту та сплати інших передбачених угодою платежів, відповідальність сторін тощо.

Так, згідно п.5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, більше ніж на 30 днів, останній зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

В п.8.4 договору кредиту встановлено, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні.

Пунктом 5.5. кредитного правочину сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності по вимогах про стягнення кредиту та інших платежів за кредитним договором до 5 років; нарахування неустойки за порушення позичальником своїх зобов'язань здійснюється протягом 3 років (п.5.4).

Невід'ємною частиною договору є додаток № 1, підписаний сторонами, в якому міститься детальна інформація про загальну вартість кредиту /а.с.17/.

За договором іпотеки, укладеному 14 березня 2008 року між сторонами, ОСОБА_5 передав в іпотеку належну йому на праві власності трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

При цьому, як вбачається з витягу з рішення виконавчого комітету Новокаховської міської ради Херсонської області від 27 лютого 2008 року за № 87, ОСОБА_5 попередньо отримав згоду органу опіки та піклування на укладення вищезазначеного договору іпотеки, предметом якого є житлова квартира, право користування якою в подальшому матимуть малолітні ОСОБА_6, 2006 р.н., та ОСОБА_7, 2003 р.н. /а.с.61/.

На час вирішення спору судом першої інстанції, малолітні ОСОБА_6, 2006 р.н., та ОСОБА_7, 2003 р.н. були зареєстровані та проживали в квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою, виданою житлово-експлуатаційною організацією, та сторонами не заперечується.

Оскільки позичальник допустив порушення умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати інших передбачених угодою платежів, у нього станом на 02 жовтня 2012 року виникла заборгованість по певним позиціям у вказаному банком розмірі, який відповідачем за первісним позовом у встановленому законом порядку не спростований.

За таких обставин, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що банк, як кредитодавець, права якого порушені неналежним виконанням позичальником прийнятих на себе зобов'язань, має право на захист цих прав у обраний ним спосіб за рахунок стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, задовольняючи заявлені банком вимоги у повному обсязі, місцевий суд не звернув уваги на таке.

Частиною 2 статті 258 ЦПК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік, у тому числі про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Таким чином, враховуючи, що банк звернувся до суду з позовом 23 січня 2013 року, до суми заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої звертається стягнення на іпотечне майно, мала бути обрахована лише пеня за період з 24 січня 2012 року по 02 жовтня 2012 року в розмірі 5 077,47 дол. США, що за курсом 7,99 (відповідно до повідомлення Національного банку України від 14.08.2013 року про офіційні курси гривні до іноземної валюти) еквівалентно 40 568,99 грн.

При цьому суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги доводи відповідача за первісним позовом про порушення прав малолітніх ОСОБА_6, 2006 р.н., та ОСОБА_7, 2003 р.н., враховуючи, що під час укладення договору іпотеки було дотримано вимоги законодавства щодо отримання згоди органу опіки та піклування на передачу в іпотеку житла, права користування яким мають діти.

Також колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо необґрунтованості зустрічного позову з огляду на наступне.

За правилами частини першої ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч.5 ст.11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме: відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий суд правильно встановив, що твердження ОСОБА_5 про невідповідність кредитного договору вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними, враховуючи, що банк надав останньому послуги у вигляді надання кредитних коштів, плата за користування якими та умови повернення чітко визначені кредитним договором, зокрема, встановлено мінімальну суму щомісячного платежу у розмірі 252,33 дол. США, визначено порядок нарахування відсотків, розмір та періоди сплати інших платежів, а також інші права і обов'язки сторін, в тому числі, заходи відповідальності, які покладаються на сторін у зв'язку з порушенням зобов'язань.

Такі умови договору є результатом домовленості сторін та не жодним чином не свідчать про обмеження прав споживача.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність доказів на підтвердження того, що банк повідомляв позичальника про необхідність усунення порушень основного зобов'язання, до уваги колегії суддів не приймаються та спростовуються доданими до позову матеріалами.

Крім того, обізнаність відповідача за первісним позовом про наявність у нього тривалий час заборгованості перед банком підтверджується рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 квітня 2011 року, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_5, діючого в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено /а.с.66-68/.

Посилання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», висловлене останнім в процесі апеляційного розгляду справи, на думку колегії суддів, є безпідставним, оскільки вказаний нормативно-правовий акт набув чинності 07 червня 2014 року, тобто після вирішення судом першої інстанції спору по суті, та враховуючи, що законодавець наділив апеляційний суд повноваженнями перевіряти законність і обґрунтованість рішення суду з огляду на те законодавство, яке існувало на час його ухвалення.

Натомість норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» можуть бути застосовані в ході виконання рішення суду, ухваленого в даній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду необхідно змінити згідно вимог ст.309 ЦПК України, зменшивши визначений судом розмір пені й загальний, визначений окремо в національній валюті України, розмір заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ст.ст.303,307-309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 14 серпня 2013 року змінити, зменшивши загальний, визначений окремо в національній валюті України, розмір заборгованості за кредитним договором, в рахунок погашення якої звертається стягнення на іпотечне майно з 148 452,05 грн. до 61 379,19 грн., розмір визначеної судом пені з 124 433,94 грн. до 40 568,99 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: