Провадження №2/748/684/15
Єдиний унікальний № 748/2145/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Кухти В.О.

із секретарем Сидор А.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Чернігів цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігів до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 районний центр зайнятості, про стягнення надмірно сплачених коштів, -

В с т а н о в и в :

У серпні 2015 року КЕВ м.Чернігів звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що за рішенням Апеляційного суду Чернігівської області відповідачу виплачено 26759,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з утриманням з цієї суми податків та інших обовязкових платежів. Разом з тим за рішенням ОСОБА_5 окружного адміністративного суду з позивача на користь ОСОБА_5 районного центру зайнятості стягнута сплачена ОСОБА_2 допомога по безробіттю в сумі 5156,42 грн.. Цю суму позивач виплатив ОСОБА_5 РЦЗ. Під час розгляду справи про поновлення відповідача на роботі, вона не повідомляла суд про перебування її на обліку в центрі зайнятості та отримання нею допомоги по безробіттю, внаслідок чого судом при визначенні середнього заробітку не були враховані суми отриманої допомоги по безробіттю. Таким чином відповідач двічі отримала суму 5156,42 грн. як допомогу по безробіттю та як заробітну плату. Оскільки підстави для отримання допомоги по безробіттю у відповідача відпали, а сума цієї допомоги відшкодована позивачем, то ОСОБА_2 зобовязана повернути позивачу це майно, а саме 5156,42 грн. в порядку ст.1212 ЦК України. У звязку з цим просить стягнути зазначену суму з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також зазначив, що в даному випадку необхідно застосовувати загальний строк позовної давності передбачений ЦК України.

Відповідач та її представник проти позову заперечили та зазначили, що ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_5 РЦЗ про рішення Апеляційного суду Чернігівської області і їй було припинено виплату по безробіттю. Стягнення суми допомоги з КЕВ м.Чернігів є мірою відповідальності за її незаконне звільнення. Під час розгляду справи про її поновлення на роботі вона неодноразово наголошувала, що перебуває на обліку в центрі зайнятості та надавала трудову книжку з відповідними записами. КЗпП України не передбачає такого виду відрахувань з заробітної плати. Також представник відповідача послався на пропуск строку звернення до суду передбачений ст.233 КЗпП України, оскільки позивачу було відомо чи повинно було бути відомо про перебування ОСОБА_2 на обліку в центрі зайнятості ще коли вона перебувала там на обліку.

Представник третьої особи ОСОБА_5 районного центру зайнятості в судовому засіданні у вирішенні спору поклався на суд.

Заслухавши представника позивача, відповідача та її представника, представника третьої особи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

За рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 17.09.2014 з КЕВ м.Чернігів ОСОБА_2 було поновлено на роботі з 01.12.2013 року і на її користь стягнуто 26759,48 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (утримавши з цієї суми податки та інші обовязкові платежі).

Відповідно до меморіальних ордерів №84 від 23.06.2014 та №112 від 11.11.2014 на виконання цього рішення ОСОБА_2 позивачем було сплачено 7865,51 грн. та 13730,59 грн.

Згідно з постановою ОСОБА_5 окружного адміністративного суду від 06.04.2015 з позивача на користь ОСОБА_5 РЦЗ стягнуто 5156,42 грн. незаконно виплаченого ОСОБА_2 матеріального забезпечення на випадок безробіття. Це рішення позивачем виконане та перераховано ОСОБА_5 РЦЗ 5156,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №684 від 01.07.2015 року.

За ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. При цьому, цим законом не передбачено право роботодавця на стягнення з поновленого працівника цієї суми.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Позивач посилається, що ОСОБА_2 отримала допомогу по безробіттю в сумі 5156,42 грн., яка не була врахована при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а коли після поновлення її на роботі підстава для її отримання відпала, то у неї виник обовязок повернути цю суму позивачу як майно набуте на підставі, що вже відпала.

Проте, ця позиція є хибною з тих підстав, що допомогу по безробіттю в сумі 5156,42 грн. ОСОБА_2 отримала не від позивача, а від ОСОБА_5 РЦЗ. Коли ж, після її поновлення на роботі, відпала підстава отримання цієї допомоги, в дію вступила зазначена вище норма передбачена ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Щодо коштів сплачених позивачем ОСОБА_2, то вони отримані нею на підставі рішення суду, яке не було скасоване, тобто ця підстава набуття відповідачем майна від позивача не відпала. Позивач сплатив відповідачу суму стягнуту з нього за судовим рішенням, допомогу по безробіттю ОСОБА_2 (підстави для виплати якої згодом відпали) він не виплачував, а тому обовязок повернення частини суми отриманої від позивача на виконання рішення суду у ОСОБА_2 відсутній.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.1212 ЦК України, ст.ст. 35, 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», ст. ст. 3, 4, 10, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м.Чернігів до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_5 районний центр зайнятості, про стягнення надмірно сплачених коштів відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6