Справа № 464/9821/13-ц
пр.№ 2/464/1740/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.09.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Радченко Е.А.

при секретарі Лобко А.С.

з участю представника позивача Жарського І.Р.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

01.10.2013 року ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_3 не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором від 14.12.2007 року, в результаті чого виникла заборгованість, яка разом із штрафними санкціями складає 23745 грн. 71 коп., яку банк просить стягнути з позичальника разом із судовими витратами.

21.10.2013 року Сихівським районним судом м. Львова ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2014 року заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21.10.2013 року скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 року заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21.10.2013 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, зазначивши, що договір кредиту є укладеним з часу його підписання, банк свої зобов'язання за договором виконав, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконує. Тому представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач дійсно звертався до банку, проте у наданні кредиту було відмовлено і грошей від банку відповідач не отримав. Крім того, представник відповідача просить застосувати позовну давність.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

14.12.2007 року шляхом підписання відповідачем Заяви про надання кредиту, між сторонами укладено кредитний договір. За умовами договору банк - позивач по справі відкриває позичальнику - відповідачу картковий рахунок, надає платіжну картку, зараховує на відкритий рахунок грошові кошти та встановлює ліміт кредитної лінії в розмірі 3000 грн. на умові сплати відсотків за користування кредитною лінією в розмірі 2% на місяць на залишок заборгованості та щомісячної комісії в розмірі 3,5%. Позичальник зобов`язався проводити погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення коштів на карту або шляхом списання коштів з дебетової картки, а також сплачувати відсотки та оплачувати комісії щомісяця.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України є умови про мету, суму та строк кредиту, умови та порядок його видачі і погашення, розмір порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. Предметом договору, відповідно до актів цивільного законодавства, є умови про ті права та обов'язки, які формують основу змісту зобов'язання, яке має виконуватись сторонами на підставі укладеного договору, а також умови про ті дії, які мають вчинити сторони виконуючи та реалізовуючи охоплені предметом договору права та обов'язки і про об'єкти, що сторони мають передати одна одній.

Згідно з текстом укладеного сторонами кредитного договору, такі умови договором передбачено. Так, в Заяві зазначено суму кредиту, відсоткову ставку та порядок повернення кредиту. В Умовах та правилах надання банківських послуг передбачено порядок користування платіжною картою, порядок здійснення операцій за допомогою карти, права та обов'язки банку і клієнта, відповідальність сторін, строк дії договору (частина ІІ, розділ 3 «Користування карткою»), а також інші умови.

Своїм підписом у Заяві про надання кредиту від 14.12.2007 року відповідач погодився, що Умови та правила надання банківських послуг, є невід'ємною частиною договору.

Тобто, в кредитному договорі, що укладено між сторонами, відображено всі істотні умови, передбачені діючим законодавством для договорів такого типу.

Ненадання позивачем до позову Пам'ятки клієнта не впливає на обов'язок відповідача виконати взяті на себе зобов'язання. Питання наявності або відсутності цього документу в матеріалах кредитної справи може мати значення лише в разі вирішення питання дійсності договору. Проте, таке питання не є предметом розгляду в даній справі. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. На день розгляду даної справи кредитний договір, що укладено між сторонами, є дійсним.

За вимогами, передбаченими в ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлено строку його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами, а з вимогами ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Позивач вказує на те, що відповідачем умови договору не виконуються. Станом на 17.09.2013 року заборгованість за кредитним договором складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3000 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 11788 грн. 77 коп., заборгованості по комісіям в розмірі 7350 грн., про що свідчить розрахунок заборгованості.

Представник відповідача посилається на те, що відповідачу було відмовлено в наданні кредиту.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті.

Відповідачем та його представником не надано доказів того, що у наданні кредиту було відмовлено.

Також представник відповідача посилався на те, що відповідач фактично грошей від банку не отримав. Таке посилання не відповідає дійсності, оскільки гроші в розмірі 3000 грн. було отримано готівкою через касу Львівського відділення № 13 «Західного ГРУ» в день укладення договору 14.12.2007 року, про що свідчить виписка по рахунку відповідача. Отримання готівки через касу відділення банку здійснюється лише шляхом особистого звернення клієнта при пред'явлення ним платіжної карти та документу, що посвідчує особу.

Статтею 611 ЦК України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. та пеню в розмірі 5% від суми позову. На підставі цього позивачем нараховано до сплати відповідачу штрафних санкцій на загальну суму 1606 грн. 94 коп.

Беручи до уваги, що відповідач та його представник доказів належного виконання умов договору не надали, а також не надали доказів того, що невиконання зобов'язань за договором сталося не з вини відповідача, суд вважає, що право позивача порушено та підлягає захисту.

Представником відповідача було заявлено про застосування строків позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтєю 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Представник позивача посилається на те, що строк дії кредитного договору становить 12 місяців, тому строк позовної давності необхідно рахувати з 14.12.2008 року.

Суд не може погодитись з таким посиланням.

Пунктом 3.1.1 розділу 3 «Користування картою» частини ІІ Умов та порядку надання банківських послуг зазначено, що строк дії карти зазначено на лицьовому боці картки. В п. 3.1.3 зазначено, що по закінченню дії картка продовжуться банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшло письмове звернення клієнта про закриття рахунку.

Доказів того, що відповідач звертався до банку із заявою про закриття рахунку, суду не надано. Отже строк дії картки було продовжено, тому строк позовної давності позивачем пропущено не було.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Під час звернення до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 237 грн. 46 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 24.09.2013 року. Оскільки позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 204, 526, 530, 610, 629, 1045, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банку «ПриватБанк» (рах. № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за договором кредиту від 14 грудня 2007 року в розмірі 23745 (двадцяти трьох тисяч семисот сорока п'яти) гривень 71 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (рах. № 0001, МФО 305299, ) судові витрати в розмірі 243 (двохсот сорока трьох) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий суддя: