Справа № 346/6526/14-ц
Провадження № 22-ц/779/370/2015
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Проскурніцького П.І., Вакарук В.М.

секретаря Драганчук У.М.

з участю представника апелянта Рокетської С.В., відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року закрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На вищевказану ухвалу ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що в даній справі існує спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що і у справі, по якій набрало законної сили рішення Коломийського міськрайонного суду від 31.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 21013,58 грн. Судом не враховано, що рішення Коломийського міськрайонного суду від 31.05.2012 року не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена та продовжує збільшуватись. Таким чином, суд помилково повважав, що з 31.05.2012 року по 18.11.2014 року відповідачу не могла нараховуватись будь-яка заборгованість за кредитним договором. Крім того, суд не врахував, що предметом спору у справі за 2012 рік є стягнення з відповідача боргу станом на 22.03.2012 року у розмірі 33145,99 грн., а предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилася станом на 18.11.2014 року в розмірі 41289,65 грн. з урахуванням раніше стягнутої заборгованості за рішенням суду. Застосувавши в даному випадку положення п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд застосував норму, яка не підлягала застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи.

З цих підстав апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав, ухвалу суду першої інстанції вважав законною і обґрунтованою.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже прийняте судове рішення.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З аналізу даної норми слідує, що неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав, або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

Згідно позовної заяви, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 03.12.2014 року звернувся в Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KP46850070 від 26.07.2006 року в сумі 41289,65 грн. станом на 18.11.2014 року (а.с. 3-6).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.05.2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за цим кредитним договором на загальну суму 21013,58 грн. (а.с. 8-9).

Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення заборгованість за кредитним договором №DNH4KP46850070 від 26.07.2006 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, в сумі 21013,58 грн. виникла у зв'язку з неналежним виконанням останнім умов договору станом на 22.03.2012 року.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, а тому його висновок про необхідність закриття провадження у справі є необґрунтованим.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Зокрема ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про існування рішення, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За наведених обставин доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали є обґрунтованими, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 грудня 2014 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: П.І. Проскурніцький

В.М. Вакарук