Провадження: 2/484/9/15
Справа: 484/1233/14-ц
Рішення

Іменем України

15.01.2015 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Максютенко О.А.

при секретарі - Завірюха В.Ю.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним, визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним

встановив:

Позивачка в березні 2014 року звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25 жовтня 2006 року між її чоловіком ОСОБА_4 та їх донькою ОСОБА_5 був укладений спадковий договір, предметом якого став житловий будинок цілий з надвірними спорудами та будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 з земельною ділянкою площею 0.0676 га. в межах згідно з планом розташована АДРЕСА_1 кадастровий номер :06:072:0005, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель.

Згідно договору будинок житловою площею 46,4 кв. м, загальною площею 77,2 кв. разом з земельною ділянкою передаються після смерті ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 у разі виконання останнім зобовязань, викладених у спадковому договорі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_5 на підставі спадкового договору, посвідченого Другою Первомайською держнотконторою від 25.10.2006 року, реєстраційний номер 1797.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, та після її смерті спадщину прийняла її дочка відповідач по справі ОСОБА_3 про що отримала свідоцтво про право на спадщину за законом виданого Дванадцятою Київською держнотконторою від 22.08.2012 року №6-2205.

В кінці 2013 року відповідач по справі повідомила позивачку, що має намір продати житловий будинок.

Позивач просить визнати спадковий договір від 25.10.2006 року недійсним у зв'язку з тим, що житловий будинок та земельна ділянка, що були предметом спадкового договору є спільним майном подружжя і відноситься до поняття «Спільна сумісна власність подружжя.» Вважає, що при укладенні спадкового договору порушені її права як співвласника майна, в договорі відсутні зобов'язання щодо її утримання, крім того оскільки вона завжди проживала за однією адресою з ОСОБА_4 то в силу ст.. 1268 ЦК, вважає себе такою, що прийняла спадщину після його смерті. Вважає даний правочин

є нікчемними як такий, що порушує публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України.

Крім того, просить визнати підставою для визнання спадкового договору недійсним той факт, що на момент укладення договору ОСОБА_4 не в повні мірі відновив свої фізичні можливості, та не віддавав звіт своїм діям.

Оскільки відповідно до епікризу із історії хвороби №772 ОСОБА_4 хворів з 2005 року з приводу Гострого порушення мозкового кровообігу. Перебував на стаціонарному лікуванні з 02.06.2006 року по 13.06.2006 року в неврологічному відділенні ПМЦБЛ з приводу гострого порушення мозкового кровообігу ішемічного типу у басейні середньої мозкової артерії справа. Лівобічний геміпарез бульварний синдром. Після цього з ОСОБА_4 неодноразово траплялись гострі порушення мозкового кровообігу, з приводу чого він проходив стаціонарне та амбулаторне лікування.

Також, вважає що є підстави для визнання свідоцтва про право на спадкування за законом недійсним у зв'язку з визнанням недійсним спадкового договору. Посилаючись на викладене просила позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явилась, просила слухати справу у її відсутність, до суду надала заперечення, просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на пропуск позовної давності, вважає, що спадковий договір укладено відповідно до закону, оскільки це було спільним рішенням бабусі та дідуся залишити житловий будинок їх дочці ОСОБА_5, а тому відповідно і відсутні підстави для скасування свідоцтво про право на спадщину за законом.

Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вивчивши висновок судово-психіатричного експерта №509 від 31.10.2014 року, суд дійшов слідуючого.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та його донькою ОСОБА_5 був укладений спадковий договір, предметом якого став житловий будинок цілий з надвірними спорудами та будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 з земельною ділянкою площею 0.0676 га. в межах згідно з планом розташована АДРЕСА_1 кадастровий номер :06:072:0005, цільове призначення земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Даний договір посвідчено державним нотаріусом 2-ї Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області, та у зв'язку з його укладенням накладено заборону на відчуження вище вказаного житлового будинку разом з земельною ділянкою.

Згідно вказаного договору будинок житловою площею 46,4 кв. м, загальною площею 77,2 кв. разом з земельною ділянкою передаються після смерті ОСОБА_4 у власність ОСОБА_5 у разі виконання останнім зобовязань, викладених у спадковому договорі. (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Актовий запис № 781 від 11.10.2010 року (а.з11).

З заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулись його син ОСОБА_6 25 березня 2011 року та ОСОБА_2 через свого представника за дорученням 24 грудня 2013 року. (а.с.112, 125).

Свідоцтво на спадщину не видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, актовий запис №1401 від 23 січня 2012 року (а.с.12)

Після її смерті спадщину прийняла її дочка відповідач по справі ОСОБА_3 про що отримала свідоцтво про право на спадщину за законом виданого Дванадцятою Київською держнотконторою від 22.08.2012 року №6-2205. Спадщина оформлена після смерті ОСОБА_5, якій належав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі спадкового договору посвідченого Другою Первомайською держнотконторою від 25.10.2006 року, реєстраційний номер 1797 (а.с.16).

Позивач ОСОБА_2 просить визнати спадковий договір від 25.10.2006 року недійсним посилаючись на такі підстави:

у зв'язку з тим, що житловий будинок та земельна ділянка, що були предметом спадкового договору є спільним майном подружжя та при укладенні договору порушені її права як співвласника майна. В договорі відсутні зобов'язання щодо її утримання - ч.4 ст.369 ЦК України

· у зв'язку з тим, що даний правочин спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної особи, вважає, що він є нікчемними як такий, що порушує публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України.

· у зв'язку з тим, що на момент укладення договору ОСОБА_4 не віддавав значення своїм діям та не маг керувати ними, через свій стан здоров»я ст.. 225 ЦК України.

Також, вважає що визнання спадкового договору недійсним є підставою для визнання свідоцтва про право на спадкування за законом недійсним.

В судовому засіданні суд просив представника позивача уточнити підстави позову, однак представник позивача усно та в своїх письмових поясненнях наполягала на вище вказаних підставах.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін

або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

За такого, суд вважає, що підстави на які посилається позивачка та її представник в судовому засіданні взаємно виключають одна одну, що свідчить про необґрунтованість заявлених вимог.

Крім того, а протязі трирічного строку встановленого ст.257 ЦК України позивачка не зверталася до ОСОБА_5 з вимогами, щодо визнання спадкового договору недійсним. Як вбачається з пояснень представника позивача в судовому засіданні оформляти спадковий договір до нотаріуса ОСОБА_4 ходив разом з позивачкою ОСОБА_2, однак ніяких вимог до ОСОБА_5 на протязі трьох років не пред'явила. Будь яких, поважних причин, які б перешкоджали позивачці в трирічний термін вирішити питання про визнання спадкового договору недійсним судом не встановлено.

Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним не підлягають задоволенню, в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Приймаючи до уваги, що інші позовні вимоги, щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності в порядку спадкування можуть бути задоволенні лише у разі визнання недійсним спадкового договору, у задовленні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 208,209,212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним, визнання свідоцтва про право на спадкування недійсним- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку подання апеляційної скарги до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд, з моменту отримання сторонами копії рішення.

СУДДЯ: