Справа № 182/1635/15-ц
Провадження № 2/0182/1655/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.05.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

за участю секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітетту Нікопольської міської ради про встановлення факту проживання однією сім"єю та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім"єю та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка.

На підтвердженння своїх вимог вона посилається на наступне.

15.03.2000 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2. Вони оселились в належній йому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1996 року однокімнатній квартирі АДРЕСА_4 Зі згоди ОСОБА_2 вона зареєструвалась в його квартирі. 22.10.2001 року вони з чоловіком придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, куди разом і переїхали. Придбання квартири було оформлено на її ім."я. ОСОБА_2 залишився зареєстрованим в АДРЕСА_4, а вона зареєструвалась в придбаній квартирі. Але вони разом проживали в двокімнатній, більш зручній квартирі. Таким чином, їм доводилось сплачувати комунальні послуги за дві квартири. Для того ж, щоб кожний з них міг отримувати субсидію, вони офіційно розірвали шлюб 27.01.2004 року. Але спільне подружнє життя вони продовжували в квартирі АДРЕСА_1/1 і фактично їх сім"я не розпадалась. Після офіційного розлучення вони продовжували проживати однією сім"єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, підтримували один одного. ІНФОРМАЦІЯ_3 рокуїї чоловік помер. Вона поховала його. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_4. Крім неї, інших родичів у померлого немає.У встановлений законодавством строк вона звернулась до нотаріуса. Але у видачі свідоцтва про спадщину їй було відмовлено. Крім того, нею втрачено оригінал свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1996 року. Через ці обставини вона змушена звертатись до суду.

В судовому засіданні, що відбулось 15.04.2015 року, позивачка свої вимоги підтримала і просила їх задовольнити, пояснивши, що чоловік дитдомівський. І крім неї, в нього нікого не було. В подальшому надала до суду заяву, в якій через стан свого здоров"я просить розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні, що відбулось 15.04.2015 року, проти задоволення позовної заяви не заперечувала В подальшому надала заяву про розгляд справи у свою відсутність.

Вислухавши позивачку, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є правом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України, а саме п.2 ст.60 Сімейного кодексу України, відповідно до якої вважається, що кожна річ, яка придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права загальної спільної власності подружжя.

Згідно з п.4 ст.368 Цивільного кодексу України, майно, придбане в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів родини є їх загальною спільною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.03.2000 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2 (а.с.5). Вони оселились в належній чоловікові на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1996 року однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 (а.с.7). Зі згоди чоловіка позивачка зареєструвалась в його квартирі (а.с.14). 22.10.2001 року позивачка з ОСОБА_2 придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1/1, куди разом і переїхали. Придбання квартири було оформлено на ім"я позивачки (а.с.10). ОСОБА_2 залишився зареєстрованим в АДРЕСА_4, а позивачка зареєструвалась в придбаній квартирі. Але вони разом проживали в двокімнатній, більш зручній квартирі. Таким чином, подружжю доводилось сплачувати комунальні послуги за дві квартири. Для того ж, щоб кожний з них міг отримувати субсидію, ОСОБА_1 тп ОСОБА_2 офіційно розірвали шлюб 27.01.2004 року (а.с.6). Але спільне подружнє життя вони продовжували в квартирі АДРЕСА_1/1 і фактично їх сім"я не розпадалась. Після офіційного розлучення позивачка з ОСОБА_2 продовжували проживати однією сім"єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, підтримували один одного. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер (а.с.4). Позивачка поховала його. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_4. Крім позивачки, інших родичів у померлого немає. Спадкова справа не заводилась (а.с.25 - 28). У встановлений законодавством строк позивачка звернулась до нотаріуса. Але у видачі свідоцтва про спадщину їй було відмовлено. Крім того, позивачкою втрачено оригінал свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1996 року. Факт сумісного проживання позивачки та ОСОБА_2 підтвердили також свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Так, свідок ОСОБА_3 суду показала, що вона - сусідка по під"їзду і подруга родини позивачки. Знає позивачку та ОСОБА_2 з 2005 року. Позивачка та ОСОБА_2 переїхали в їх будинок разом і весь час разом проживали. Жили дружно, весь час вони їх бачили разом. Позивачка ОСОБА_2 й ховала саме з цієї квартири.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що сусідка позивачки по площадці. Живуть двері в двері з 2005 року. Коли позивачка з ОСОБА_2 купили квартиру, вони переїхали туди разом і весь час разом там і жили. В них була нормальна сім"я, жили дружно. Коли ОСОБА_2 помер, його ховала позивачка, бо рідні у ОСОБА_2 не було.

За таких обставин у суду не виникає сумніву стосовно того факту, що позивачка з покійним ОСОБА_2 проживали однією родиною навіть після офіційного розлучення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в період часу з січня 2004 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 30,5 кв.м., житловою площею 16,8 кв.м., у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал