АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/335/15 Головуючий 1 інст. - Калиновська Л.В.
Справа № 619/3323/14-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: стягнення компенсації
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації в загальній частковій власності,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про зобов'язання виплати їй в порядку ч.2 ст. 364 ЦК України грошової компенсації в poзмipi 46 990 грн. 59 коп. за належну їй на праві власності 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1. Просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на проведення експертної оцінки житлового приміщення в poзмipi 1100 грн. та витрати по наданню правової допомоги.

Посилалася на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері вона та сестра ОСОБА_5 16.06.2011 року в рівних частинах отримали по 1/2 частині вищевказаного жилого будинку, вартість якого згідно експертної оцінки складає 93981 грн., і який за домовленістю між собою вони вирішили продати.

В подальшому ОСОБА_5 повідомила, що на підставі договору дарування власником 1/2 частини вказаного будинку є її колишній чоловік ОСОБА_4

Зазначаючи, що виділ або поділ в натурі цього будинку є неможливим, просила суд в примусовому порядку стягнути з ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості належної їй 1/2 частини вказаного житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав за його безпідставністю, зазначаючи також, що у нього відсутні кошти для придбання належної позивачу частки будинку, в якому він проживає.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, стягнувши з ОСОБА_4 на її користь грошову компенсаціїю в poзмipi 46 990 грн. 59 коп. за належну їй на праві власності 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, припинивши спільну сумісну власність.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що вона відповідно до ч.2 ст. 364 ЦК України має право на отримання від співвласника будинку грошової компенсації вартості її частки будинку, оскільки його поділ або виділення частки неможливо, так як жилі приміщення суттєво різняться своїми розмірами. Крім того оцінка цього будинку була проведена за згодою відповідача, який не дає їй можливість користуватися будинком, проживаючи в ньому зі своєю сім'єю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 не доведені обставини неможливості виділу належної їй частки жилого будинку.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Як свідчать останні житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями належить на праві спільної часткової власності по ? частині кожному: позивачу ОСОБА_3 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом , виданого 16.06.11 р. державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, та ОСОБА_4 на підставі договору дарування частки житлового будинку, посвідченого 27.05.2014 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7

Відповіднно до ч.ч 1,2 ст. 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Під час вирішення спору про стягнення компенсації вартості частки вищевказаного житлового будинку, який знаходиться в спільній частковій власності сторін у справі, судом першої інстанції правильно застосовано до виниклих правовідносин вимоги вищевказаної норми права та враховані й загальні засади цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності й розумності, зважаючи на рівні права та інтереси співвласників будинку (ч.ч.5,6 ст. 319 ЦК України).

Обмежуючи право ОСОБА_3 на грошову компенсацію вартості частки жилого будинку, яким в цілому фактично володіє та користується ОСОБА_4, районний суд обґрунтовано зазначив, що ОСОБА_3 не доведено наявність неможливості виділу у натурі частки із спільного майна.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 також не надала відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України доказів про неможливість виділу ( поділу) вищевказаного жилого будинку між співвласниками та не оспорювала й ту обставину, що не використовувала інших передбачених законом підстав для відчуження своєї частки іншим особам.

Колегія суддів вважає також, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував інтереси відповідача, який не має можливості сплатити співвласнику ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості її частки, і ці обставини підтвердив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4

Відповідно до постанови Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 19.02.2014 року у справі № 6-4цс 14 правовий режим спільної часткової власності повинен ураховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Зазначені висновки Верховного суду України відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України обов'язкові для застосування в судовій практиці.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують

висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК Уукраїни є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 29 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: