Справа № 461/5577/15 Головуючий у 1 інстанції: Лялюк Є.Д.
Провадження № 22-ц/783/5314/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 рокуколегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року у справі за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року провадження у справі за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення коштів - закрито.

Ухвалу суду оскаржив позивач Львівський державний університет внутрішніх справ.

В апеляційній скарзі посилається на те, що предметом позову є відшкодування відповідачем витрат на навчання у зв'язку з невиконанням умов цивільно-правової угоди, відповідно до якої відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і добровільно взяв на себе зобов'язання після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ за місцем розподілу, а у разі звільнення або відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. Зазначає, що даний спір стосується відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладу на підставі договору, а не з приводу проходження публічної служби. Укладення зазначеного договору стало підставою для виникнення взаємних прав та обов'язків щодо здобуття ОСОБА_2 вищої освіти та її працевлаштування, а тому, відносини сторін вищезазначеного спору є договірними і носять цивільно-правовий характер.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом та матеріалами справи установлено, що відповідно до наказу Львівського державного університету внутрішніх справ від 06 серпня 2009 року за №335 ОСОБА_2 було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання.

24 серпня 2009 року між ЛьвДУВС (Виконавцем), ГУ МВС України у Львівській області (замовником) та ОСОБА_2 (відповідачем) було укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Відповідно до п.2.6 цього Договору відповідач був зобов'язаний у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до спливу встановленого трирічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі.

Наказом ГУ МВС України у Львівській області від 14 липня 2014 року №284 о/с ОСОБА_2 було звільнено з ОВС за власним бажанням згідно п.64 «ж» «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

За змістом ст.2 Закону України від 25 березня 1992 року "Про військовий обов'язок і військову службу" військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки є одним із видів військової служби.

Відповідно до п.15 ст.3 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова ) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно із ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби та спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

За змістом ч.10 ст.25 Закону України від 25 березня 1992 року «Про військовий обов'язок і військову службу» курсанти у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Як передбачено п.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно зі п.1.ч.2 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Пленум Вищого адміністративного суду України у п.21 постанови від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» визначив, що згідно зі ст.9 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» на курсантів, слухачів, ад'юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов'язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції. Відповідно до частини першої статті 20 Закону № 565-ХІІ працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною. Згідно з пунктом 6.8 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 лютого 2008 року № 62 «Про затвердження Положення про вищі навчальні заклади МВС», початком проходження служби в органах внутрішніх справ уважається дата, зазначена в наказі про зарахування на навчання до вищого навчального закладу. Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, особа проходить публічну службу в міліції. З огляду на викладене, спори з приводу стягнення витрат, пов'язаних з утриманням особи у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Львівський державний університет внутрішніх справ підпорядковується Міністерству внутрішніх справ, тому за наявності підстав для покладення на курсанта університету обов'язку по відшкодуванню витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п.2 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджених постановою КМУ від 12 липня 2006 року, таке відшкодування здійснюється курсантом на користь Міністерства внутрішніх справ України, яке є центральним органом виконавчої влади.

Встановивши, що між Львівський державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_2 виник спір з приводу відшкодування витрат, пов'язаних з її утриманням як курсанта у вищому навчальному закладі, підпорядкованому Міністерству внутрішніх справ України, яке є суб'єктом владних повноважень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі з підстав передбачених п.1ч.1 ст.205 ЦПК України.

Таким чином, при вирішенні питання про закриття провадження у даній справі, районним судом не було порушено норм процесуального закону, які регулюють правила підвідомчості справ, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, п.4 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 313,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Львівського державного університету внутрішніх справ відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.