Справа № 447/1069/15 Головуючий у 1 інстанції: Дем"яновський Ю.Г.
Провадження № 22-ц/783/6046/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Бохонко Е.Р.,

з участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області - Коваліска Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 3 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування. Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця ОСОБА_7, яка 29.01.1993 року склала в його користь заповіт. Посилався на те, що після смерті бабці вважав, що він фактично прийняв спадщину, а саме будинок АДРЕСА_1. Однак, отримавши довідку Колорубівської сільської ради про останнє місце проживання бабці, він дізнався, що 18.02.2002 року сільською радою посвідчений інший заповіт, з яким йому відмовлено в ознайомленні. Просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування на будинок з прилежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в складі: житлового будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований на АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що до участі у справі залучена не була, однак оскаржуване рішення впливає на її права та обов»язки. Посилається на те, що в 1993 році ОСОБА_7 склала заповіт в користь позивача, однак в 2002 році склала новий заповіт на її користь. Зазначає, що рішенням Миколаївського суду від 27.06.2008 року за нею визнано право власності на спірний будинок в порядку спадкування за заповітом. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, представника Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області - Коваліска Я.О.про заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлені наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок ОСОБА_7 належав житловий будинок на АДРЕСА_1. (а.с.15)

29 січня 1993 року ОСОБА_7 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла своєму внуку ОСОБА_4 (а.с.14)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про смерть. (а.с.12)

Задовольняючи позов про визнання права власності в порядку спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що померла ОСОБА_7 склала заповіт в користь позивача, який не змінений та не скасований, позивач вступив у користування спадковим майном, а тому фактично прийняв спадщину.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такого він дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо особою не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно вимог ч.ч.3,4 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Однак, як безспірно вбачається з матеріалів справи в таких відсутня відповідна постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відсутність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії свідчить про те, що позивач не втратив можливість оформити право на спадщину в позасудовому порядку.

З наведеного слідує, що відсутність перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріуса є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того ст.10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається з матеріалів справи 15 лютого 2002 року ОСОБА_7 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла ОСОБА_2 (а.с.60)

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 27 червня 2008 року задоволено позов ОСОБА_2 та визнано за нею право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом.

Однак всупереч ст.33 ЦПК України ОСОБА_2 на час розгляду справи та ухвалення оскаржуваного рішення, до участі у справі залучена не була, хоча вказаним рішенням суду вирішується питання про її права і обов»язки, як власника будинку.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не вирішив питання про залучення до участі у справі ОСОБА_2, та враховуючи, що апеляційний суд відповідно до глави 1-ої розділу 5-го ЦПК України позбавлений можливості вирішити питання про скасування рішення суду з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, а також вирішення питання про залучення до участі в розгляді справи в апеляційному суді співвідповідача, рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 сти.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 3 червня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до Колодрубівської сільської ради Миколаївського району Львівської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.