Справа № 758/9643/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

27 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Сербіної Н. Г. ,

при секретарі - Гончарук Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права володіння та користування спільним майном, заборону підприємницької діяльності, відшкодування моральної шкоди та зобов»язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що перебуваючи у шлюбі з відповідачкою, має в спільній сумісній власності квартиру АДРЕСА_1. 12 травня 2014 року шлюб між ними розірвано. В кінці травня 2011 року відповідачка вигнала його з вищевказаної квартири і без обов»язкової письмової згоди останнього протиправно передала приміщення квартири під офіс ФОП «ОСОБА_4» для здійснення підприємницької діяльності.

З 15 травня 2012 року відповідачка без обов»язкової письмової згоди позивача продовжила свою підприємницьку діяльність в приміщенні квартири за вищевказаною адресою. При цьому відповідачка проводить свою підприємницьку діяльність в квартирі АДРЕСА_1, переобладнавши приміщення під офіс, без дозволу позивача, який зареєстрований в цій квартирі і яка належить йому на праві сумісної власності.

З червня 2011 року по теперішній час позивача не пускають в спірну квартиру. Він неодноразово звертався до відповідачки з цього приводу, однак вона на його звернення не реагує.

Вважає дії відповідачки протиправними, такими, що призвели до унеможливлення проживання позивача в цій квартирі, а також порушили його право на мирне володіння своїм майном, яке гарантується статтею1 протоколу1 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також стало наслідком порушення нормальних життєвих зв»язків через неможливість продовження активного громадського життя, та порушенні стосунків з оточуючими людьми. Просив заборонити будь-яку підприємницьку діяльність в квартирі за адресою: АДРЕСА_1, без відповідного письмового дозволу позивача, до вирішення питання поділу майна колишнього подружжя, зобов»язати відповідачку негайно забезпечити безперешкодне володіння своїм майном ОСОБА_1 передачею ключів від вхідних дверей квартири за адресою: АДРЕСА_1. Зобов»язати ОСОБА_2 в подальшому не вчиняти будь-яких протиправних дій, які обмежують права позивача на володіння, користування та розпорядження належним йому майном, стягнути з відповідачки на його користь моральну шкоду в сумі 2 000 грн..

У судове засідання позивач та його представник не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили суду заяву, в якій просили розглядати справу у їх відсутність, не заперечували проти постановлення заочного рішення.

Відповідачка у судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки не повідомила.

У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову за відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1988 року по 2014 рік ( а.с.9- копія рішення про розірвання шлюбу).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.10.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстраційний номер 3856, відповідачка придбала квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.11).

Відповідно до довідки форми №3 від 24.02.2012 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані позивач та відповідачка ( а.с.10).

Частиною1 статті 60 СК України передбачено, що майн, набуде подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить ім. на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Як зазначає позивач, в кінці травня 2011 року відповідачка вигнала його з спільної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 і без обов»язкової письмової згоди останнього протиправно передала приміщення квартири під офіс ФОП ОСОБА_4 для здійснення підприємницької діяльності.

Даний факт підтверджується копією відповіді ТОВ «МА «Поїхали з нами» на запит позивача від 25 вересня 2013 року ( а.с.17), договором комерційної концесії № КДВА-1/01/06/11 від 01 червня 2011 року, додатком № 5 до вказаного договору ( а.с. 18-20).

З копії відповіді на запит позивача, договору комерційної концесії № КДВА-1/01/06/11 від 15.03.2012 року та додатку №3 до вказаного договору вбачається, що позивачка уклала вищевказаний договір з ТОВ «Сеть туристических агентств «Поехали с нами» та проводить підприємницьку діяльність в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 13-16).

Відповідно до акту, затвердженого директором КП «Центральний Подільського району м.Києва» від 14.07.2014 року потрапити до житлового приміщення ОСОБА_1 та комісії не було можливості, оскільки доступу до житлового приміщення власником не було надано ( а.с.12).

В силу статті 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

У судовому засіданні 04.11.2014 року представник позивача пояснив, що у позивача відсутні ключі від спірного помешкання, оскільки відповідачем були змінені замки.

Відповідачкою не надано будь-яких доказів на спростування вказаних обставин.

Оскільки права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном, а саме, спірною квартирою були порушені відповідачкою, вони підлягають захисту.

Позивач також зазначає, що неправомірні дії відповідачки негативно позначились на сімейних стосунках в сім»ї позивача, в зв»язку з вимушеним проживанням далеко від м.Києва, що унеможливлює працевлаштування позивача з метою отримання коштів для утримання хворої матері, учасника ВВВ, що призвело до погіршення загального стану здоров»я і психологічного стану позивача, а також відносин в його сім»ї. Неправомірні дії відповідача заподіяли йому моральну шкоду, яку він оцінює в 2000 грн.

Частина 1 ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що неправомірними діями відповідачки позивачу було заподіяно моральну шкоду, однак враховуючи ступінь моральних страждань позивача, керуючись принципом розумності та справедливості, суд приходить до висновку про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн.

Що стосується позовних вимог про зобов»язання відповідачки в подальшому не вчиняти будь-яких протиправних дій, які обмежують права позивача на володіння, користування та розпорядження належним йому майном, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, тому суд не може наперед захистити право, яке ще не було порушено.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 15,15,23,382,391,1167 ЦК України, ст. ст.60,61,63 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 61, 88, 169, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_2 забезпечити ОСОБА_1 безперешкодне володіння квартирою АДРЕСА_1, передавши йому ключі від вхідних дверей вищевказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) моральну шкоду в сумі 500 грн. ( одна тисяча гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 ( реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. ( двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва на протязі десяти днів з дня, наступного після отримання копії рішення.

Суддя Н. Г. Сербіна