Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 22-ц/778/274/15 Головуючий у 1 інстанції: Пономаренко Л.Е.
Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, загальною площею 693,74 кв.м., право власності на яке придбала шляхом приватизації.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 лютого 2012 року між нею та ОСОБА_3 був поділений в натурі належний йому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1. Цим же рішенням встановлений порядок користування земельною ділянкою для обслуговування будинку з виділенням кожному із співвласників земельних ділянок.

Враховуючи, що від відповідача 20.12.2013 року надійшла вимога про укладення між ними договору на відчуження на його користь ? частки належної їй на праві власності земельної ділянки, просила припинити право власності на ? частку земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, загальною площею 693,74 кв.м., що належить їй на праві власності. Визнати право власності на ? частку земельної ділянки загальною площею 693,74 кв.м. за ОСОБА_3 та стягнути з нього на її користь компенсацію за належну їй ? частину земельної ділянки у розмірі 52749,00 грн.

В ході розгляду справи, ОСОБА_3 у лютому 2014 року був поданий позов до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину земельної ділянки.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволений. Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельні ділянки площею 212.1 кв.м та 76.4 кв.м.; за ОСОБА_4 визнано право власності на 137.6 кв.м та 150.9 кв.м.; визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на 92 кв.м та 25 кв.м. Припинено право власності на земельну ділянку площею 693,74 кв.м., яка зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 09.06.2005 року.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що перейшла у власність ОСОБА_3 на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 червня 2014 року у справі №320/4800/14-ц у розмірі 50000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки не враховано, що рішенням суду від 03.02.2012 року визначено порядок користування даною земельною ділянкою у відповідності до виділених частин будинку, а тому він має право власності на виділену частину земельної ділянки у відповідності до вимог ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 частково та стягуючи з відповідача на її користь грошову компенсацію за частину земельної ділянки, на яку право власності набув ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що право власності на земельну ділянку площею 693,74 кв.м., ОСОБА_4 набула в порядку приватизації, про що виданий державний акт на право власності на земельну ділянку від 09.06.2005 року. Враховуючи, що за рішенням суду від 25.06.2014 року припинено її право власності на вказану земельну ділянку та право власності на частину земельної ділянки у розмірі 288,5 кв.м. визнано за ОСОБА_3, стягнув з ОСОБА_3 компенсацію вартості вказаної частки у розмірі 50000,00 грн.

Колегія суддів вважає, що висновок суду є вірним Розглядаючи спір, суд, у відповідності до вимог ст.212-213 ЦПК України, повно та всебічно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дослідив надані ними докази і відповідно їх оцінив, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу та закон, що їх регулює.

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що земельна ділянка площею 693,74 кв.м. є особистою власністю ОСОБА_4, оскільки право власності вона на неї набуто в порядку приватизації. Враховуючи, що за рішенням суду від 03 лютого 2012 року ОСОБА_3 виділено в особисте користування земельні ділянки площею 212,1 кв.м. та 76,4 кв.м, а за рішенням суду від 25 червня 2014 року на ці земельні визнано за ОСОБА_3 право власності та припинено право власності на земельну ділянку за ОСОБА_4, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення грошової компенсації з відповідача за вказані земельні ділянки.

При вирішенні спору судом вірно застосовані норми ст. 57 СК України, 153 ЗК України та зроблений правильний висновком про стягнення вартості земельних ділянок у сумі 50000,00 грн., оскільки відповідно норм вказаних статей власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку. У випадках, передбачених Земельним Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.

Таким чином, судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається апелянт були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: