Номер провадження: 22-ц/785/1850/15
Головуючий у першій інстанції Сопільняк О. М.
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кварталової А.М., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 22 серпня 2014 року, в цивільній справі за позовом Відділу освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_2, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 про стягнення зайво нарахованої заробітної плати, -

встановила:

22.04.2014 року Відділ освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з директора Грабівської загальноосвітньої середньої школи І-ІІІ ступенів Кодимського району ОСОБА_2 безпідставно нараховану та виплачену заробітну плату працівнику, як працювала у школі за сумісництвом - ОСОБА_3 за період часу з 2011року по 2013 рік включно, у розмірі 5163 грн. 64 коп., посилаючись на те, що ОСОБА_3 не виконувала у школі свою роботу на посаді медичної сестри, оскільки в цей час працювала на своїй постійній роботі у фельдшерсько-акушерському пункті с. Грабово, де також виконувала роботу медичної сестри. Такі виплати стали можливими у зв'язку з тим, що при прийомі ОСОБА_3 на роботу за сумісництвом, ОСОБА_2 не витребувала у неї графіка роботи за основним місцем роботи.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала у повному обсязі вказуючи, що заробітна плата нараховувалася ОСОБА_3 за роботу, яку вона виконувала у школі в повному обсязі. Доводи позивача про те, що ОСОБА_3 не виконувала свою роботу за сумісництвом у повному обсязі не підтверджені належними доказами, і є припущеннями з боку позивача.

Третя особа у справі - ОСОБА_3 пояснила, що заробітну плату за сумісництвом вона отримувала за фактично відпрацьований час у школі.

Рішенням Кодимського районного суду від 22.08.2014 року у задоволені позовних вимог Відділу освіти Кодимської РДА відмовлено у повному обсязі, так як заявлені вимоги не доведені позивачем у встановленому законом порядку.

В апеляційній скарзі Відділ освіти Кодимської РДА просить рішення суду скасувати у зв'язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги апелянта задовольнити у повному обсязі вказуючи, що ОСОБА_3 виконувала свою роботу за сумісництвом не в повному обсязі. Вказана обставина підтверджується табелями обліку робочого часу за основним місцем роботи, в яких містяться відомості про те, що ОСОБА_3 виконувала свою основну роботу в той час, коли мала виконувати роботу за сумісництвом.

Згідно ч.1ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

За правилами п.1,4ч.1ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову Відділу освіти Кодимської РДА суд першої інстанції виходив з того, що згідно табелів обліку робочого часу, який вівся в Грабівській загальноосвітній середній школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 впродовж 2011-2013 років у повному обсязі виконувала свою роботу, за що їй нараховувалася заробітна плата.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, так як судом неповно встановлені обставини, що мають значення для справи, та порушені норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 245 від 03.04.1993 року "Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій" для роботи за сумісництвом згоди адміністрації за місцем основної роботи не потрібно. Тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу.

Оплата праці сумісників провадиться за фактично виконану роботу.

Відповідно до Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України № 42 від 28.06.1993 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 76 від 30 червня 1993 року:

- сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом;

- відповідальність за порушення порядку прийняття на роботу за сумісництвом відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.93 N 245 та цього Положення покладається на власника або уповноважений ним орган державного підприємства, установи, організації, що приймає працівника на роботу за сумісництвом.

Виходячи з наведеного, власник або уповноважений ним орган державного підприємства, установи, організації, що приймає працівника на роботу за сумісництвом, для затвердження графіку роботи сумісника з урахуванням наявності вільного часу від основної роботи, зобов`язаний витребувати графік роботи сумісника за його основним місцем роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є директором Грабівської загальноосвітньої середньої школи І-ІІІ ступенів.

Згідно наказу №66 від 31.08.2003 року директор Грабівської загальноосвітньої середньої школи І-ІІІ ступенів ОСОБА_2 прийняла на роботу до школи на посаду медичної сестри, за сумісництвом, ОСОБА_3, з посадовим окладом 0,5% ставки. Наказом №2 від 04.01.2011 року ОСОБА_3 переведена на ставку 0,25%.

Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Кодимської РДА за період часу з 01.07.2011 року по 31.08.2013 року, складеним Балтською міжрайонною державною фінансовою інспекцією за №720-61/6 від 27.12.2013 року, були встановлені порушення, допущені Грабівською загальноосвітньою середньою школою І-ІІІ ступенів щодо нарахувань та виплати заробітної плати медичній сестрі ОСОБА_3, яка працювала у школі за сумісництвом. Безпідставно ОСОБА_3 була зайво нарахована та виплачена заробітна плата за 2011-2013 роки у загальному розмірі 5163 грн. 64 коп.. Це стало можливим в результаті того, що при прийомі ОСОБА_3 на посаду медичної сестри директором школи не було витребувано у працівника графіка роботи за основним місцем роботи, де вона працювала, а саме - у фельдшерсько-акушерському пункті с. Грабово.

Актом ревізії фінансово-господарської діяльності було встановлено, що графік роботи ОСОБА_3 в Грабівській загальноосвітній середній школі І-ІІІ ступенів частково охоплює її робочі години за основним місцем роботи у фельдшерсько-акушерському пункті с. Грабово.

Оскільки ОСОБА_3 не могла одночасно і в різних місцях виконувати свою роботу, Балтська міжрайонна державна фінансової інспекції прийшла до висновку, що Грабівською загальноосвітньою середньою школою І-ІІІ ступенів ОСОБА_3 було зайво нарахована і виплачена заробітна плата у розмірі 5163 грн. 64 коп..

Суд першої інстанції не в повному обсязі встановив обставини, що мають значення для розгляду справи, та в порушення вказаних вище норм матеріального права неправомірно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог. Тому рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заявлених позовних вимог, так як вони ґрунтуються на законі і доведені наданими позивачем доказами.

Відповідно до п.2ч.1ст.133 КЗпП України, обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Аналогічні положення містяться у п. 6 Положення про матеріальну відповідальність робочих та службовців за шкоду заподіяну підприємству, затвердженому Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13 липня 1976 року N 4204-IX.

На підставі встановлених вище обставин колегія суддів визнає, що діями відповідача Грабівській загальноосвітній середній школі І-ІІІ ступенів, яка фінансується Відділом освіти Кодимської РДА спричинена пряма дійсна майнова шкода, яка полягає у зайвих грошових виплатах ОСОБА_3 заробітної плати у розмірі 5163 грн. 64 коп. за сумісництвом.

З урахування вказаних вище норм матеріального права відшкодувати цю шкоду має відповідач у розмірі свого середнього місячного заробітку, який вираховується за два останні місяці, що передували рішенню суду.

Згідно довідки Відділу освіти Кодимської РДА видно, що середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 за два місяці, що передували рішенню суду, становить 3859 грн. 24 коп. (4466,80 + 3251,68 = 7718,48 : 2). Отже стягненню підлягає саме ця сума.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_3 виконувала свою роботу за сумісництвом у повному обсязі не можуть бути прийняті судом до уваги, так як не ґрунтуються на законі та спростовуються Актом ревізії фінансово-господарської діяльності Відділу освіти Кодимської РДА.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, п.1,4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія Суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області - задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 22 серпня 2014 року - скасувати.

Позов Відділу освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відділу освіти Кодимської районної державної адміністрації Одеської області пряму матеріальну шкоду у розмірі середнього місячного заробітку в сумі 3859 грн. 24 коп..

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.П.Фальчук

А.М.Кварталова

О.М.Таварткіладзе