АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/684/15 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, з уточненими у подальшому позовними вимогами, про визнання земельної ділянки під індивідуальне будівництво площею 0,15 га в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства в с. Ангелівка Тернопільського району Тернопільської області спільною сумісною власністю подружжя, визначення ідеальних часток сторін у земельних ділянках із грошовою компенсацією вартості земельних та визнання права власності.

Обґрунтовувала тим, що з 06 травня 1989 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку, яка на даний час є повнолітньою.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2014 року шлюб між ними розірвано.

09 червня 2010 році на підставі рішення Романівської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області від 28 грудня 1996 року №139 ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку під індивідуальне будівництво площею 0,15 га в АДРЕСА_1 та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку і господарських будівель.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку, що виданий 10 жовтня 2011 року на підставі розпорядження Тернопільської районної державної адміністрації від 09 червня 2010 року №708, відповідачу на праві власності належить земельна ділянка площею 0,3000 га, яка знаходиться на території с. Ангелівка Тернопільського району Тернопільської області.

Посилаючись на те, що вказані земельні ділянки набуті за час шлюбу, тому просила суд визнати за нею право власності на них із обов'язком компенсувати відповідачу вартість належних йому 1/3 частин у вказаних земельних ділянках.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 08 квітня 2015 року вирішено:

"У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання земельної ділянки під індивідуальне будівництво площею 0,15 га в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства в с. Ангелівка Тернопільського району Тернопільської області спільною сумісною власністю подружжя, визначення ідеальних часток сторін у земельних ділянках із грошовою компенсацією вартості земельних та визнання права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку під індивідуальне будівництво площею 0,15 га в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства в с. Ангелівка Тернопільського району Тернопільської області відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 08 квітня 2015 року в частині відмови у поділі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,3000 га, скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на те, що суд допустив помилку в застосуванні норм матеріального права, зокрема не застосував положень частини 5 ст. 61 СК України, в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, згідно з якою об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у поділі земельної ділянки для індивідуального будівництва площею 0,15 га в АДРЕСА_1, суд виходив з того, що відсутній правоустановлюючий документ, який би посвідчував право власності відповідача на вказану земельну ділянку.

Рішення в цій частині не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не переглядається.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо поділу земельної ділянки площею 0,3000 га, яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 10 жовтня 2011 року, суд виходив з того, що вказана земельна ділянка набута відповідачем внаслідок приватизації, а тому є його особистою приватною власністю відповідно до положень п. 5 ч.1 ст. 57 СК України, та поділу не підлягає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Судом першої інстанції встановлено, що з 06 травня 1989 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

За рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 вересня 2014 року шлюб між ними розірвано.

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 10 жовтня 2011 року, ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,3000 га для ведення особистого селянського господарства в с. Ангелівка Тернопільського району Тернопільської області.

Земельна ділянка була передана у приватну власність ОСОБА_3 на підставі розпорядження Тернопільської райдержадміністрації від 09 червня 2010 року.

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Законодавство, чинне на час безоплатної передачі у власність земельної ділянки відповідачу, не передбачало віднесення земельних ділянок, які набуті внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя до об'єктів спільного майна подружжя.

Оскільки спірна земельна ділянка, набута відповідачем у власність шляхом реалізації його особистого права на приватизацію землі, передбаченого законом, на її придбання не витрачалися спільні кошти подружжя, вона є його особистою власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя.

Тому суд першої інстанції правильно виходив з того, що така земельна ділянка не може бути поділена як спільне майно подружжя.

При цьому колегія суддів бере до уваги і те, що права позивачки не порушені, оскільки частина 5 ст. 61 СК України, в редакції Закону України № 2913 - VI від 11.01.2011 року, на яку вона посилається в апеляційній скарзі, була чинною до 13.06.2012 року (Закон України № 4766-VI від 17.05.2012 року) і за позивачкою залишається право на приватизацію земельних ділянок, що були раніше надані їй у користування.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач