АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3339/15-ц 22-ц/774/1902/К/15
Провадження №22-ц/774/1902/К/15 суддя Мельник Ю.П.
Категорія - 26 ( ІІІ ) Доповідач - Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Братіщева Л.А,

суддів - Грищенко Н.М., Чорнобука В.І.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо- збагачувальний комбінат» - Юфєрєвої Олени Миколаївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо- збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди у розмірі 225 600 грн., в зв'язку з ушкодження здоров'я, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на різних посадах на підприємстві відповідача, що підтверджується копією трудової книжки.

Висновком МСЕК від 28.04.2015 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності, в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 40 % та третю групу інвалідності з 20.04.2015 року до 01.05.2016 року.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах важкого фізичного перенавантаження та несприятливого мікроклімату, просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 225 600 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_1 80 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на корись держави судовий збір у розмірі 800 грн. У решті позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ПівнГЗК» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, розмір моральної шкоди необґрунтований, завищений та не відповідає розумності, виваженості та справедливості; суд при ухвалені оскаржуваного рішення помилково послався на ч.2 ст.1167ЦК України замість ч1 ст.1167ЦК України; відсутність доказів, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача у її настанні.

Крім іншого, суд першої інстанції незаконно стягнуто з ПАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 800 грн., замість - 243,60 грн., що передбачено ст..4 Закону України «Про судовий збір».

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно копії трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи, працював на підприємстві відповідача ПАТ «Півн ГЗК», в період часу з 11.06.1985р. по 19.10.1986р. - помічником машиніста екскаватора в кар'єрі Першотравневого кар'єру Тернівського рудоуправління; з 20.10.1986р. по 30.11.1995р. - машиністом екскаватора в кар'єрі 6 розряду Першотравневого кар'єру Тернівського рудоуправління; з 01.12.1995р. по 17.09.2002р. - помічником машиніста екскаватора в кар'єрі 4 розряду виробничої дільниці № 4 по відвантаженню руди та вскришної породи з перевантажувальних станцій Першотравневого кар'єру Тернівського рудоуправління; з 18.09.2002р. по 31.07.2003р. - помічником машиніста екскаватора в кар'єрі 4 розряду виробничої дільниці № 4 по відвантаженню гірничої маси з перевантажувальних станцій Першотравневого кар'єру; з 01.08.2003р. по 24.04.2015р. - машиністом екскаватора в кар'єрі 6 розряду виробничої дільниці № 4 по відвантаженню гірничої маси з перевантажувальних станцій Першотравневого кар'єру та 24.04.2015р. звільнився за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України (а.с.4-9.)

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 06.02.2015 року, ОСОБА_1. було встановлено діагноз: вібраційна хроба другого ст. від дії загальної вібрації з церебрально-перефериьчним агіодистонічним синдромом у поєднанні з вираженим полідикулярним синдромом на фоні антеспондилолістезу тіла, двобічним плечолопатковим пері артрозом (ПФС другого ступеню), деформуючим остеоартрозом з пері артрозами ліктьових і колінних суглобів, (ПФС першого - другого ст.).

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 від 18.03.2015 року, встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота на протязі 29 років і 10 місяця в умовах, впливу на організм шкідливого виробничого фактору - вібрації.

Висновком МСЕК від 28.04.2015 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності, в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 40 % та третю групу інвалідності з 20.04.2015 року до 01.05.2016 року - дата переогляду. Встановлено потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП, санітарно-курортному лікуванні /а.с.18/.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 18.03.2015 року причиною професійного захворювання ОСОБА_1 є тривалий час роботи в умовах, які характеризувались важкою фізичною працею, внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, без зазначення конкретних осіб яки порушили ст.. 153 КЗпП України та законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», у зв'язку із неможливістю визначення конкретних посадових осіб, враховуючи тривалий стаж роботи ОСОБА_1 впродовж 29 років 10 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів.

Проте порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено самим актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.03.2015 року, а тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу безпідставні.

Крім того, суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Посилання апелянта на неправомірне застосування судом першої інстанції положень частини 2абз.1 ст. 1167 ЦК України замість ч.1 ст. 1167 ЦК України , в даному разі не призвело до невірного встановлення всіх обставин справи та до ухвалення незаконного по суті рішення суду, тому вказаний довід колегією суддів відхиляється.

Проте, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо визначеного судом розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, 40% втрати професійної працездатності зі встановленням третьої групи інвалідності, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, і зменшити її з 80 000 гривень до 20 000 гривень.

Крім того, колегія суддів погоджується також і з доводами апеляційної скарги, щодо розміру, стягнутої судом першої інстанції, суми судового збору.

Так, при вирішенні питання розподілу судових витрат судом першої інстанції порушено ч.1, п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно якої, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви не майнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 01 січня 2015 року становить 1218 грн. Таким чином ухвалюючи рішення, суд першої інстанції помилково стягнув з ПАТ "ПівнГЗК"на користь держави судовий збір у сумі 800 грн., тому, в цій частині рішення суду підлягає зміні, відповідно до положень п.3ч.1ст.309 ЦПК України зі зменшенням розміру судового збору до 243,60 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга ПАТ "Кривбасзалізорудком"підлягає частковому задоволенню, а рішення суду -зміні, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307 п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства " Північний гірничо- збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 липня 2015 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо- збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 80 000 гривен до 20 000 гривен та в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства " Північний гірничо- збагачувальний комбінат " на користь держави судового збору, зменшити розмір судового збору з 800 грн. до 243,60 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: