Справа № 296/1870/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"14" вересня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді Адамовича О.Й.

при секретарі Світко Т.І.

розглянувши позовну заяву УМВС України в Житомирській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И В

УМВС України в Житомирській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 127236грн., завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 працювала на посаді коменданта комунально-експлуатаційного сектору підпорядкованого УМВС України в Житомирській області і була звільнена наказом начальника УМВС від 05.06.2012 року за п.2 ст. 41 КЗпП України (у зв'язку із втратою довіри).

Також, представник позивача вказав, що під час проведення позапланової перевірки призначеної наказом начальника УМВС України в Житомирській області від 27.01.2012 року № 86, було виявлено порушення у виконанні посадових обов'язків відповідачем та виявлено відсутність матеріальних цінностей на суму 151051,00 грн. Про зазначене було повідомлено ОСОБА_1 та надано час на усунення недоліків. У ході усунення недоліків відповідач представила матеріальні цінності, які рахувались як відсутні на суму 23357 грн. У зв'язку з невиконання службових обов'язків відповідачем та виявлення нестачі, представник позивача просить суд задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечила повність, надавши письмові пояснення. В письмових поясненнях представник відповідача вказала, що інвентаризація була проведена з порушенням норм наказу Головного управління Держказначейства України №90 від 30.10.1998 року. А саме при проведені інвентаризації не була присутня матеріально-відповідальна особа, що є обов'язковою вимогою відповідно до вищевказаного Наказу, а також представник відповідача вказала, на пропущений строк позовної давності, який встановлюється в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди згідно ч.3 ст. 233 КЗпП (а.с. 90, 142-144).

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 працювала на посаді коменданта комунально-експлуатаційного сектору підпорядкованого УМВС України в Житомирській області і була звільнена наказом начальника УМВС від 05.06.2012 за п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України (у звязку із втратою довіри) (а.с. 37).

Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29.12.1992 року зі змінами та доповненнями пiд прямою дiйсною шкодою, зокрема, слiд розумiти втрату, погiршення або зниження цiнностi майна, необхiднiсть для пiдприємства, установи, органiзацiї провести затрати на вiдновлення, придбання майна чи iнших цiнностей або провести зайвi, тобто викликанi внаслiдок порушення працiвником трудових обовязкiв, грошовi виплати.

Судом встановлено, що 19.04.1999 року, а також 01.12.2010р. між УМВС України в Житомирській області та ОСОБА_1 були укладені договори про повну матеріальну відповідальність (а.с.108, 109).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Згідно ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку посад і робіт, котрі заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на схов, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджений постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 року № 447/24, посада коменданта будівель відповідає даному переліку посад з якими може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Отже, на підставі вище викладеного, відповідач ОСОБА_1 під час виконання посадових обов'язків була матеріально-відповідальною особою.

Наказом начальника УМВС України в Житомирській області від 13.01.2012 року № 9 "Про неналежне виконання посадових обовязків та притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВРЗО УМЗ УМВС" за порушення трудової дисципліни, безвідповідальне ставлення до виконання своїх посадових обовязків, що виразилось у незабезпеченні належних умов для зберігання та утримання у належному стані майна та адміністративних будівель УМВС коменданту комунально-експлуатаційного сектору управління матеріального забезпечення УМВС ОСОБА_1 оголошено догану» (а.с.17). Зазначений наказ є чинним.

Наказом начальника УМВС України в Житомирській від 27.01.2012 № 86 було призначено позапланову інвентаризацію основних засобів, малоцінних та швидкозношувальних предметів станом на 1 лютого 2012 року (а.с. 18).

У ході проведення інвентаризації, через ненадання матеріально-відповідальною особою комісії інвентарних обліків наявного майна, відсутність на товарно-матеріальних цінностях інвентарних номерів, відсутності у кабінетах опису майна, перешкоджанню проведенню інвентаризації та введення в оману членів інвентаризаційної комісії, на підставі доповідної записки начальника УМЗ від 14.02.2012 рішенням начальника УМВС термін проведення інвентаризації продовжено до 20 лютого 2012 року.

У подальшому за результатами звірки фактичної наявності матеріальних цінностей з даними бухгалтерського обліку виявлена відсутність матеріальних цінностей на суму 151 051 грн. 00 коп. Під час усунення недоліків ОСОБА_1 представила матеріальні цінності, які рахувалися як відсутні, на суму 23 357 грн.

Загалом, за результатами інвентаризації виявлено відсутність матеріальних цінностей на суму 127236грн. Складений перелік відсутніх матеріальних цінностей підписаний також відповідачем (а.с. 43-45). За результатами позапланової інвентаризації було складено протокол від 27.04.2012р., які підписали члени комісії (а.с. 46).

Слід зазначити, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22.05.2013 року по справі № 296/2908/12-ц також встановлено факт нестачі (а.с. 58).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд звертає увагу, що в період з 01.11.2011р. по 18.11.2011р. була проведена інвентаризація основних засобів. За результатами перевірки відповідач вказала, що цінності, перелічені в описі, знаходяться на її відповідальному зберіганні (а.с 110-141). Однак, за результатами позапланової перевірки в 2012 році, частину матеріальних цінностей вказаних у списках за 2011 рік не виявлено.

Отже, суд вважає доведеними обставини нестачі матеріальних цінностей через неналежне виконання відповідачем своїх посадових обов'язків, у зв'язку з чим позивачу завдана шкода в розмірі 127236грн.. Дане підтверджується матеріалами інвентаризації, які є не оспорені.

Посилання представника відповідача, на те, що відбулося порушення інструкції з проведення інвентаризації та на те, що це є підставою для визнання результатів інвентаризації недійсними не береться судом до уваги, оскільки при розгляді справи відповідач не заявляла про проведення судово-бухгалтерської експертизи в спростування розміру недостачі. Відповідачем результати інвентаризації не були оспорені.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Як вбачається з матеріалів справи обставини нестачі були виявлені в лютому 2012р., сума нестачі (розмір завданої шкоди) був підтверджений протоколом комісії за результатами позапланової інвентаризації 27.04.2012р., проте позов про стягнення шкоди було подано 19.02.2015р., тобто позивачем пропущений річний строк звернення до суду. Питання про поновлення строку позивачем не ставилось, підстав для поновлення строку суд не вбачає.

Таким чином, позовна вимога про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 130, 134, 135-1, 233,234 КЗпП України, , ст.ст. 10, 11, 60, 61, ч.2 ст.158, 169, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

У задоволенні позову УМВС України в Житомирській області до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Й. Адамович