Провадження №2/592/155/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми в особі головуючого судді Алфьорова А.М., за участю секретаря Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, процентів та пені за договором позики, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої представник підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що 01.08.2015 р. з відповідачем укладено договір позики, відповідно якого ОСОБА_2 позичила у позивача 18 000 грн. та зобовязувалася їх повернути до 01.11.2011 р. За прострочення повернення позики, відповідачка зобовязувалася сплатити пеню у розмірі 0,5 відсотків, що підлягають поверненню.

Позику так і не повернуто.

За весь період користування позикою, відповідачка зобовязана сплатити позивачу проценти у розмірі 4517 грн. 26 коп.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 суму боргу 18 000 грн., суму процентів 4517 грн. 26 коп., суму пені 90 грн. за договором позики від 01.08.2011 р. всього 22607 грн. 26 коп., та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала надавши заперечення по справі, пояснюючи суду що, з позивачем не знайома та ніколи його не бачила, грошових коштів не позичала. Обставини наведені в позовній заяві не відповідають дійсності.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою, вимоги якої обґрунтовує тим, що її чоловік працював водієм маршрутного таксі, власником якого був ОСОБА_3

На початку літа 2011 р., чоловік скоїв дорожньо-транспортну пригоду під час роботи на маршрутному таксі, внаслідок якого постраждала жінка. Після чого ОСОБА_3 змусив чоловіка позивачки-відповідачки написати договір позики, нібито він позичив кошти у сумі 26 000 грн., за понесення власником маршрутного таксі витрат на виплату матеріальної шкоди, спричиненої потерпілій, та збитків під час простою транспортного засобу у день дорожньо-транспортної пригоди.

01 серпня 2011 р. ОСОБА_4 приніс дружині додому текст договору позики, який вона повинна була написати своєю рукою. Зміст договору передбачав, що позивачка-відповідачка позичає у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18 000 грн., та повинна віддати до 01.11.2011 р.

Як пояснив чоловік, даний договір складений з метою забезпечення виконання раніше укладеного ним договору. Так у випадок, якщо з ОСОБА_4 щось станеться, то позивачка-відповідачка повинна буде віддати грошові кошти ОСОБА_3

Позичальником по договору виступив ОСОБА_1, якого ОСОБА_2 не знає і ніколи не бачила. Надіючись, що договір позики буде з часом анульований, позивачка-відповідачка написала його та власноручно підписала.

Відповідно, ОСОБА_2 вважає, що уклала зазначений правочин під впливом обману зі сторони ОСОБА_3, який ввів її оману, пообіцявши, що цей договір буде анульований.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просить суд визнати договір позики укладений 01.08.2011 р. між нею та ОСОБА_1 недійсним внаслідок обману.

Представник відповідача-позивача вимоги зустрічної позовної заяви не визнав надавши заперечення по справі.

Звинувачення у будь-яких діях щодо введення в оману позивача-відповідача є безпідставні.

Позивачка-відповідача вже звинувачує в обмані іншу особу ОСОБА_3, але не відповідача-позивача, який для визнання правочину недійсним повинен був вводити в оману ОСОБА_2

Докази, якими ОСОБА_2 намагається обґрунтувати свій зустрічний позов не містить інформації щодо предмету доказування.

Відповідно просить відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю.

Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги первісної позовної заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви.

01 серпня 2011 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно умовами якого, позичальник позичив у позикодавця грошову суму в розмірі 18 000 грн., з обовязком повернути позику до 01.11.2011 р. /а.с.4/.

У випадку прострочення повернення грошової суми, позичальник виплачує позикодавцю 0,5 %.

Також судом встановлено, що 20 червня 2011 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики на суму у розмірі 15 000 грн. /а.с.25/.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.12.2014 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість по договором позики від 20.06.2011 р. у розмірі 26 000 грн. /а.с.27/.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суду було надано представником позивача підтвердження про існування між сторонами грошового зобовязання та укладення договору позики, шляхом складення розписки, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно позовні вимоги представника позивача про стягнення загальної суми позики, є обґрунтованими.

Також згідно наданої розписки, у випадку прострочення сплати боргу, нараховується 0,5 %.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Вимога позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобовязання є також обґрунтованим.

Відповідно суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу 18 000 грн., процентів 4517 грн. 26 коп., пені 90 грн., а всього 22 607 грн. 26 коп.

Також згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягується з ОСОБА_2 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вимоги зустрічної позовної заяви про визнання договору позики недійсним внаслідок обману, суд вважає не обґрунтованим.

Відповідно ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу

сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 299 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою

обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Відповідно зустрічної позовної заяви, ОСОБА_2 стверджує, що її вів в обману ОСОБА_3, який згідно договору позики від 01.08.2011 р. не є стороною. Отже суд не вбачає законних підстав задовольняти позовні вимоги зустрічної позовної заяви.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 208, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, процентів та пені за договором позики, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 22 607 грн. 26 коп., та сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні вимог зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя: А.М. Алфьоров