Справа № 355/66/15-ц
Провадження № 2/355/73/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Баришівський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рудницької сільської ради Баришівського району Київської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01 березня 1991 року його тітка ОСОБА_2 у Веселинівській сільській раді Баришівського району Київської області склала заповіт в якому зазначено, що на випадок її смерті вона заповідає житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, своєму племіннику ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 тітка померла. Позивач та його батько ОСОБА_3 прийняли спадщину. У складі спадкового майна залишився житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При житті ОСОБА_2 правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не оформляла. ОСОБА_3 звертався до Баришівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на земельну частку (пай) в КСП «Веселинівське» і була заведена спадкова справа за №397 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_3. ОСОБА_1 просить суд встановити факт прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав заявлений до суду позов та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач по справі Веселинівська сільська рада Баришівського району Київської області свого представника на розгляд справи до суду не направили. Подали листа про розгляд справи у їх відсутність. Проти заявленого позову не заперечують.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлює, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року): спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що 01 березня 1991 року ОСОБА_2 у Веселинівській сільській раді Баришівського району Київської області склала заповіт на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 своєму племіннику ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_3. При житті ОСОБА_3 звертався з заявою до Баришівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_2, про що свідчить спадкова справа №395 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та прийняв спадщину після її смерті шляхом догляду за спадковим майном, обробітком земельної ділянки, про що свідчить довідка Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області за №657 від 17.12.2014 року, а тому у суду є підстави вважати, що ОСОБА_1 прийняв спадщину і протягом строку, встановленого Законом він не заявив про відмову від неї.

У зв,язку із сімейними обставинами та відсутністю коштів, позивач не мав можливості у шестимісячний строк від дня смерті тітки оформити спадкове майно в нотаріальній конторі.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24.06.1983 року, «якщо позивач у шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини, але вступив в управління або володіння спадковим майном, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, але не на продовження пропущеного строку».

Відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з п.8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом тобто з 2000 року. За таких обставин позивач володіє, користується нерухомим майном тривалий час.

Згідно ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов,язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Встановлені судом обставини стверджуються:

- ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1 (серія НОМЕР_1, виданого 11.09.1998 року);

-ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (серія НОМЕР_2, виданого 23.04.2001 року);

-ксерокопією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок в АДРЕСА_1;

-ксерокопією спадкової справи №395 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2

- довідкою Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області №657 від 17.12.2014 року;

- довідкою Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області про те, що згідно запису погосподарської книги №3 житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2;

- іншими матеріалами справи.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності за ОСОБА_1 на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 являється учасником ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році і має посвідчення категорії - 2, серія А №008549, видане 10.06.1993 року та користується пільгами, щодо сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 88, 208, 209,212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 376, 1258-1261, 1267, 1268-1271 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого: АДРЕСА_2, проживаючого в АДРЕСА_1 право власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду В. М. Єременко