Справа № 750/9384/14 Провадження № 22-ц/795/48/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Логвіна Т. В. Доповідач - Бечко Є. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Острянського В.І., Скрипки А.А.,
при секретарі:Мартиновій А.В.,
за участю:представників апелянта ОСОБА_5, ОСОБА_6, представника позивача ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_8,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_9, Чернігівської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 листопада 2014 року задоволено позов ОСОБА_10 до ОСОБА_9, Чернігівської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, визнано за ОСОБА_10 в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_9 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_10

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що орган приватизації виконавчого комітету Чернігівської міської ради ніколи не відмовляв наймачу ОСОБА_11 в приватизації спірної квартири, а та обставина, що в подальшому зазначене розпорядження органу приватизації було визнано незаконним у судовому порядку не є підставою для задоволення позовних вимог про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування.

Також апелянт вважає, що позивач ОСОБА_10, ігноруючи численні судові рішення намагається порушити права ОСОБА_9, як особи, яка проживає в спірній квартирі.

Апелянт вважає, що наймач ОСОБА_11 не вчинив всіх необхідних для приватизації житла дій, хоча мав змогу вчинити такі дії. Зокрема, не отримав в органах приватизації приватизаційне платіжне доручення, не відкрив в установах Ощадного банку України депозитного рахунку для списання суми відповідних житлових чеків.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_9 постійно проживала у спірній квартирі, що підтверджується рішеннями судів, а тому висновок суду першої інстанції щодо проживання на момент своєї смерті ОСОБА_11 в спірній квартирі одного, не підтверджено матеріалами справи.

На думку апелянта, ОСОБА_9 є єдиною особою, яка зареєстрована у спірній квартирі та відповідно має право на приватизацію спірної квартири та має право проживати в неприватизованій квартирі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Задовольняючи позов ОСОБА_10 суд першої інстанції виходив з того, що 10 травня 2011 року ОСОБА_11 подав до органу приватизації належно оформлену заяву, чим висловив свою волю на приватизацію займаного приміщення, але не отримав свідоцтва про право власності на житло та не здійснив його державну реєстрацію у зв'язку зі смертю, що вказує на належність спірної квартири до спадкової маси після померлого спадкодавця ОСОБА_11

З таким висновком суду погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.35).

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_11 є його дочка - ОСОБА_10, яка вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.34).

Приватним нотаріусом ОСОБА_12 Чернігівського міського нотаріального округу заведено спадкову справу №4/2011 до майна померлого ОСОБА_11 (а.с.33-100).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_11 на підставі ордеру НОМЕР_2 від 03 березня 1975 року була виділена спірна двокімнатна квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_11 на сім'ю у складі трьох осіб: ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14 (а.с.5).

На момент своєї смерті ОСОБА_11 проживав та був зареєстрований один у вищевказаній квартирі (а.с.40).

ОСОБА_11 звернувся із заявою до органу приватизації житлового фонду Чернігівської міської ради з метою приватизації спірної квартири 10 травня 2011 року (а.с.5-а).

Розпорядженням органу приватизації виконавчого комітету Чернігівської міської ради №108 від 30 травня 2011 року задоволено заяву ОСОБА_11 про приватизацію вищевказаної квартири та передачу її у власність. Пунктом 4 даного розпорядження на КП «Чернігівське МБТІ» покладався обов'язок оформити свідоцтво про право власності на житло у десятиденний термін (а.с.105).

Після смерті ОСОБА_11, а саме, 07 червня 2011 року було оформлено свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно (а.с.108). Право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_11 було зареєстровано 12 липня 2014 року. Реєстрація права власності на спірну квартиру та отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно було здійснене довіреною особою ОСОБА_11 ОСОБА_15, що діяла за довіреністю від 27 квітня 2011 року, яка станом на день вчинення зазначених дій втратила свою юридичну силу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 квітня 2014 року розпорядження органу приватизації виконкому Чернігівської міської ради №108 від 30 травня 2011 року було визнане незаконним, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 07 червня 2011 року визнано недійсним (а.с.64-65).

Також, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 січня 2012 року ОСОБА_9 було усунуто від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 (а.с.114-115).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст.212-215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 345 ЦК України встановлює, що фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є у комунальній власності, у порядку, встановленому законом. Порядок приватизації громадянами займаних ними жилих приміщень у будинках державного житлового фонду регулюється ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Згідно ст.8 даного Закону, передача займаних квартир здійснюється в спільну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло.

Матеріалами справи не підтверджено, що ОСОБА_9 на час звернення ОСОБА_11 з заявою про приватизацію квартири постійно проживала у спірній квартирі чи за нею, відповідно до закону, зберігалось право на житло та що вона, відповідно, мала право на приватизацію квартири на рівні з ОСОБА_11

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.02.2011 року про розірвання шлюбу та заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.03.2011 року про визнання ОСОБА_9 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 були скасовані винятково з процесуальних мотивів - в зв'язку зі смертю ОСОБА_11 та недопущенням правонаступництва у спірних правовідносинах і обставина щодо постійного проживання ОСОБА_9 чи збереження за нею права на житло, а відтак, права на приватизацію чи надання згоди на приватизацію квартири ОСОБА_11, не була предметом судового розгляду.

За таких обставин заперечення ОСОБА_9 на позов ОСОБА_10 є безпідставними.

Приписами ч.5 п.13 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року роз'яснено, що якщо квартира не була передана у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації, однак вона не була розглянута в установлений строк за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири у власність наймачеві. Якщо громадянин подав і не відкликав заяву і мав право на безоплатне отримання квартири, незалежно від її розміру, а в приватизації йому не могло бути відмовлено, то на спірну квартиру повинна відкриватися спадщина, оскільки спадкодавець висловив волю на приватизацію займаного приміщення, але з незалежних від його причин не зміг оформити її до кінця.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, який висловив волю на приватизацію займаного приміщення, але з незалежних від його причин не зміг оформити її до кінця, що ОСОБА_10 подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але не може оформити спадщину у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності за померлим. Відповідно, позивач не має можливості у позасудовому порядку оформити право власності на успадковане майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_9 на час звернення ОСОБА_11 з заявою про приватизацію квартири постійно проживала в спірній квартирі з спадкодавцем чи за нею зберігалось права на житло, не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

ОСОБА_9 вказує, що знаходилася з померлим у фактичних шлюбних відносинах та проживала однією сім'єю, проте належними доказами даний факт не було доведено. В зв'язку з усуненням ОСОБА_9 від права на спадкування підстав вважати її спадкоємцем померлого немає.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Суд першої інстанції також правильно виходив з того, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст.1261 ЦК України.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: