АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/2468/12 22-ц/774/279/К/15
Справа № 408/2468/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/279/К/15 суддя Валуєва В.Г.
Категорія -27 ( ІІІ ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03 травня 2012 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідач ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" - Подолінний Роман Георгійович, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі - ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування позову посилався на те, що 16 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 94387 - CRED, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кошти у розмірі 2 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 24,00% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим строком повернення не пізніше 15.10.2009 року.

Виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено договором поруки, укладеним 16 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_5

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору утворилась заборгованість станом на 26.01.2012 року у розмірі 2 336, 82 доларів США, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідачів солідарно.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03 травня 2012 року позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" 2336,82 доларів США, що станом на 26.01.2012 року складає 18 670,70 грн., у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 94387 - CRED від 16.10.2007 року та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 214,60 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26 вересня 2014 року заява відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Суд ухвалив по справі заочне рішення без належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, що позбавило останню можливості захищати свої інтереси у суді, а справа була розглянута на підставі доказів наданих однією із сторін, тоді як між ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" укладено договір про реструктуризацію заборгованості.

Суд не взяв до уваги, що позивачем пропущено строк позовної давності (останній платіж за кредитним договором було здійснено 21.11.2008 року, до суду позивач звернувся 04.04.2012 року, а строк позовної давності закінчився 22.11.2011 року).

Крім того, залишаючи заяву про перегляд заочного рішення без задоволення, суд зазначив про неможливість перегляду цього рішення у зв'язку із закінченням повноважень судді Валуєвої В.Г., тоді як згідно вимог ст. 228 ЦПК України заочне рішення переглядається судом, що його ухвалив, тобто у даному випадку Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу.

До того ж, суд не повідомив відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду її заяви, у зв'язку з чим просили суд скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 26 вересня 2014 року та передати питання на новий розгляд суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" - Подолінного Р.Г., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що між Закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "Приватбанк", та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №94387 - CRED від 16.10.2007 року, за умовами якого позивач надав ОСОБА_2 кошти у розмірі 2 000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитом 24,00% річних, з кінцевим строком повернення не пізніше 15.10.2009 року (а.с. 9-13).

Повернення кредиту та виплата відсотків за його користування у відповідності до п. 3.1., 3.1. даного Договору здійснюється у порядку та строки визначені Графіком погашення кредиту та відсотків, який є невід'ємною частиною договору (а.с. 14).

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №94387 - CRED від 16.10.2007 року між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 94387/1 від 16.10.2007 року, у відповідності до якого ОСОБА_5 відповідає перед Банком за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Пунктами 5,6 договору поруки передбачено, що у разі невиконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором, банк має право пред'явити вимоги безпосередньо до поручителя, які він зобов'язаний виконати шляхом сплати суми заборгованості (а.с. 15).

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 26 січня 2012 року має заборгованість - 2 336,82 доларів США, яка складається з наступного: 993,39 доларів США - заборгованість за кредитом; 1 202,35 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 5.10 кредитного договору у розмірі 31.29 доларів США (фіксована частина) та 109,79 доларів США (процентна складова).

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи та встановивши розмір заборгованості, що підлягає стягненню на користь позивача, дійшов висновку, що відповідно до ст. 554 ЦК України й умов договору у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника ;виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення або невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Таким чином, законодавцем чітко передбачено право кредитора на стягнення заборгованості за кредитним договором з нарахуванням відсотків за користування кредитом, неустойки та штрафів у межах строку дії договору, а після припинення строку дії договору ( або ж прострочення терміну виконання зобов'язань, визначених щомісячними черговими платежами) - стягнення сум за прострочення виконання зобов'язань у порядку ст. 625 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії кредитного договору сторонами визначено до 15 жовтня 2009 року, тобто до цього часу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" має право нараховувати відсотки за користування кредитом, неустойку та штрафи, у порядку визначеному п.п. 3.1., 3.2., 5.1., 5.4., 5.5, 5.6. Кредитного договору №94387 - CRED від 16.10.2007 року.

З 15 жовтня 2009 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", у зв'язку з закінченням строку дії договору, має право нараховувати відсотки за прострочення виконання зобов'язань у порядку ч.2 ст. 625 ЦК України розмір яких становить три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, у п.5.4. Кредитного договору №94387 - CRED від 16.10.2007 року сторони погодились, що при непогашенні кредиту у строки, встановлені Графіком і п.п. 1.4, 2.3.1, 2.3.8, 2.3.9, 3.3 даного Договору, заборгованість у частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків здійснюється у відповідності з п. 3.2. цього Договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

Згідно п. 3.2. цього Договору при порушенні боржником якогось із зобов'язань по погашенню кредиту, згідно Графіка і п. 1.4. 2.3.1, 3.3. цього Договору, боржник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних, розраховані від суми залишку непогашеної, згідно Графіка, заборгованості за кредитом.

Таким чином, сторони у договорі визначили, що розмір відсотків за прострочення виконання зобов'язань становить 48% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Згідно наданого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 6), позивачем було враховано положення ст.ст. 625, 1054 ЦК України та умови Кредитного договору №94387 - CRED від 16.10.2007 року при визначенні суми заборгованості позичальника ОСОБА_2 Даний розрахунок відповідає матеріалам справи, є вірним та не спростований відповідачем ОСОБА_2 в апеляційній скарзі.

Положеннями частин 1, 2 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи із встановлених обставин та положень закону суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач ОСОБА_3, як поручитель позичальника, підлягає притягненню до цивільно-правової відповідальності як боржник за кредитним договором, при цьому колегією суддів враховується те, що відповідачем ОСОБА_5 рішення суду не оскаржене.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строки позовної давності колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із абзацу 1 ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору. Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 625 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з п. 5.7 Кредитного договору №94387 - CRED від 16.10.2007 року та п. 11 Договору поруки №94387/1 від 16 жовтня 2007 року, сторонами збільшено строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки - пені, штрафів за кредитним договором до п'яти років (а.с. 12, 15).

Як вбачається з матеріалів справи та на цьому наполягає відповідач ОСОБА_2 а апеляційній скарзі (а.с. 57-60), останній платіж за кредитним договором було здійснено 21.11.2008 року.

Таким чином, перебіг строку позовної давності починається із 22.11.2008 року та закінчується через п'ять років - 22.11.2013 року.

Оскільки, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором у квітні 2012 року (а.с. 1), колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності про стягнення заборгованості, яка, як зазначалося вище, визначена у відповідності з умовами кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права при ухваленні по справі заочного рішення без належного повідомлення відповідача ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи є обґрунтованими та заслуговують на увагу, однак вони не призвели до неправильного вирішення спору, а тому (згідно ч. 3 ст. 309 ЦПК України) не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права при розгляді заяви про перегляд заочного рішення та при постановленні з цього приводу ухвали від 26 вересня 2014 року, однак, зважаючи на те, що такі порушення допущено судом після ухвалення оскаржуваного рішення, вони не тягнуть за собою його скасування.

Клопотання ж відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 щодо направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції взагалі не може бути розглянуто колегією суддів, оскільки нормами Глави 1 Розділу V ЦПК України суд апеляційної інстанції не наділений такими повноваженнями.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Разом з тим, суд першої інстанції, в порядку розподілу судових витрат допустив їх солідарне стягнення, що діючим законодавством не передбачено.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду в частині стягнення судових витрат, стягнувши судові витрати понесені позивачем ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" при зверненні до суду з позовною заявою, які складаються з судового збору у розмірі 214,60 грн. з відповідачів у рівних частинах.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 03 травня 2012 року в частині стягнутих солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судових витрат у розмірі 214,60 грн. скасувати та ухвалити в цій частині позовних вимог нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення солідарно судових витрат по справі задовольнити частково.

Стягнути у рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" судовий збір у розмірі 214,60 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: