АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6474/15 Справа № 201/1182/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової В.Ю

суддів: Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

по апеляційній скарзі адвоката Вислоцької Г.О. в інтересах позивача - ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про розірвання договору банківського вкладу, стягнення суми вкладу та відсотків, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач, сплативши судовий збір у відповідності до вимог чинного законодавства, звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 20 травня 2013 року у м. Севастополь між ним та відповідачем було укладено Договір № SAMDN1637 "Стандарт", відповідно до якого позивачем було передано до банку у платне строкове користування кошти у розмірі 4 000 доларів США зі сплатою 8% річних строком до 20 серпня 2013 року. Починаючи з 20 серпня 2013 року по 20 березня 2014 року банк неналежним чином виконував умови договору та не в повному обсязі сплачував проценти, а з 20 квітня 2014 року проценти взагалі перестали виплачуватись. На день подання позовної заяви сума заборгованості за відсотками склала 256, 79 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку. 26 грудня 2014 року позивач звернувся до банку з письмовою заявою про повернення вкладу та нарахованих відсотків, на що отримав відповідь, що у зв'язку з окупацією АР Крим виконання банком зобов'язань за депозитними рахунками, відкритими в кримських відділеннях ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" є неможливим.

Позивач просив: достроково розірвати Договір банківського вкладу від 20 травня 2013 року № SAMDN1637 "Стандарт" та стягнути з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на його користь кошти у розмірі 4 256,79 доларів США, з яких: 4 000 доларів США - сума вкладу; 256,79 доларів США - проценти. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про розірвання договору банківського вкладу, стягнення суми вкладу та відсотків - відмовлено.

У апеляційній скарзі апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 20 травня 2013 року у м. Севастополь між позивачем та відповідачем було укладено Договір № SAMDN1637"Стандарт",відповідно до якого позивачем було передано до банку у платне строкове користування кошти у розмірі 4 000 доларів США зі сплатою 8% річних строком до 20 серпня 2013 року.

Пунктом 3. Договору визначено, що 3 місяці - це мінімальний строк вкладу, за сплином якого клієнт може забрати вклад та отримати відсотки у повному обсязі без застосування зниженої відсоткової ставки. Зазначеної у п.12, за дострокове повернення вкладу.

Пунктом 7 Договору передбачено, якщо по закінченню 3 місяців клієнт не заявив Банку щодо бажання забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на 3місяці.

Пунктом 15 Договору передбачено, якщо по закінченні строку вкладу клієнт не заявив Банку про бажання забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, що зазначений у розділі «Данні по вкладу» дійсного Договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта до Банку. Новий строк вкладу та новий мінімальний строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

У розділі «Данні по вкладу» дійсного Договору зазначено, що вклад на суму 4 000 долари США оформлено 20.05.2013 року строком на 93 дні по 20.08.2013 року включно, Банк нараховує на суму вкладу проценти за ставкою 8% річних.

Зокрема, зазначено що клієнту відкрито номер особистого рахунку - НОМЕР_1, на який зараховано вклад та зазначено, що проценти за вкладом нараховуються на рахунок/карту № НОМЕР_2.

Факт укладення сторонами договору № SAMDN1637 "Стандарт" від 20.05.2013 року та його зміст підтверджуються оригіналом вказаного договору, який містить необхідні реквізити, зокрема, оригінали підписів вкладника ОСОБА_3 та працівника банку ОСОБА_4 Копія договору № SAMDN1637 "Стандарт" від 20.05.2013 року долучена до матеріалів справи (а.с. 6), а оригінал - оглянуто судом апеляційної інстанції, що стверджується журналом та звукозаписом судового засідання.

На виконання умов договору банківського вкладу № SAMDN1637 "Стандарт" від 20.05.2013 року, вкладником ОСОБА_3 було внесено та отримано ПАТ КБ "Приватбанк" 4000 дол. США, що підтверджується квитанцією №1 від 20.05.2013 року, яка містить необхідні реквізити, зокрема, найменування банку, дату здійснення касової операції, оригінал підпису працівника банку, а також містить електронний підпис банку - ЄЦП:AGR48118, копія квитанції долучена до матеріалів справи у суді першої інстанції (а.с.7). Крім того, суду апеляційної інстанції надано для огляду квитанцію №1 від 20.05.2013 року, якою підтверджено внесення ОСОБА_3 та отримання ПАТ КБ "Приватбанк" 4000 дол. США, яка завірена мокрим відбитком штампу Печерської філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» із зазначенням МФО 300711 та прізвища працівника банку - ОСОБА_5, завірений екземпляр - оглянуто судом апеляційної інстанції та долучено до матеріалів справи, що стверджується журналом та звукозаписом судового засідання (а.с.98).

Викладені факти також підтверджуються наявністю у ОСОБА_3 оригіналу картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з номером НОМЕР_2, для перерахування процентів за вкладом, у відповідності до умов договору, яка оглянута апеляційним судом, а копія якої долучена до матеріалів даної справи (а.с. 90-91).

Згідно клієнтської виписки по договору банківського вкладу № SAMDN1637 від 20.05.2013 року по вказаному договору відповідачем було отримано вклад у сумі 4000,00 дол. США; дія даного договору неодноразово пролонговувалась, позивачу систематично нараховувались проценти по договору.

Клієнтська виписка по договору банківського вкладу № SAMDN1637 від 20.05.2013 року видана Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 14.07.2014 року, за період з 20.05.2013-14.07.2014 року, виписка містить підпис працівника банку - ОСОБА_6 та оригінал відбитку штампу Філії «Кримське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Копія клієнтської виписки по договору банківського вкладу долучена до матеріалів справи (а.с. 8-11).

26 грудня 2014 року ОСОБА_3. звернувся до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" з письмовою, нотаріально посвідченою заявою про відсутність наміру продовжувати дію договору № SAMDN1637 від 20.05.2013 року та вимагав розірвати договір вкладу та повернути усю суму вкладу і нараховані проценти (а.с. 12). Факт отримання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказаного листа позивачки підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції відповідача від 29.12.2014 року на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 13), описом вкладення (а.с.14) та відповіддю ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на адресу ОСОБА_3 від 31.12.2014 року (а.с.15).

До цього часу відповідачем сума вкладу за договором № SAMDN1637 від 20.05.2013 року позивачу не повернута. Докази на спростування даного твердження позивача банком не надані.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно до положень ст.1058 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п.1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п.1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п.1.10. Інструкції).

Пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 01 червня 2011 року №174, зареєстрованої в Міністерстві і юстиції України 25 червня 2011 року за №790/19528 (далі - "Інструкція"), встановлено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним і підписом САБ.

Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах №6-118цс14 від 29 жовтня 2014 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу у розмірі 4000,00 дол. США, процентів у розмірі 256,79 доларів США та судового збору у сумі 672,00 грн.

На підтвердження того факту, що сторонами дійсно було укладено договір банківського вкладу (депозиту) позивачем надано належним чином завірені договір № SAMDN1637 "Стандарт" від 20.05.2013 року на суму 4000,00 доларів США, платіжну квитанцію №1 від 20.05.2013 року, яка містить, зокрема, електронний підпис банку ЄЦП:AGR48118 та картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за номером НОМЕР_2, для перерахування процентів за вкладом, у відповідності до умов договору. Наведені письмові докази мають необхідні реквізити, а відтак, на думку колегії суддів, є належними доказами, в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України.

Колегія наголошує, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує факту укладення сторонами договору № SAMDN1637 "Стандарт" від 20.05.2013 року, не заперечує і факту отримання банком від позивача 4000,00 дол. США, а посилається лише на відсутність власних екземплярів оригіналів договорів, платіжних документів та відсутність доступу до електронної бази даних; викладене стверджується листом банку від 31.12.2014 року на а.с. 15 та показами представника відповідача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Доводи позивача про неповернення банком суми вкладу у розмірі 4000,00 дол. США відповідачем не спростовані та не заперечуються.

Також колегія суддів вважає безпідставними та такими, що суперечать вимогам закону і обставинам справи висновки суду першої інстанції стосовно того, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не може відповідати за договорами банківського вкладу, укладеними на території АР Крим до припинення її окупації, а також з того, що зобов'язання за такими договорами виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників».

Відповідно до ст.1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Невиконання ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" своїх договірних зобов'язань по своєчасному і належному поверненню банківського вкладу є порушенням умов договору банківського вкладу і наведених вище норм Цивільного кодексу України.

Відповідачем не доведено суду, що його дії щодо неповернення вкладу позивачу відповідають вимогам укладеного договору або закону.

Наведене свідчить про наявність у банку обов»язку виплатити вкладнику суму депозиту.

Однак, колегія суддів не приймає в якості належного та допустимого доказу клієнтську виписку по договору банківського вкладу № SAMDN1637 від 20.05.2013 року видану Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 14.07.2014 року, за період з 20.05.2013-14.07.2014 року (а.с. 8-11), що сума коштів за вказаним вкладом станом на 14.07.2014 року становила 4024,54 дол. США, оскільки, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя.

На наведені факти суд першої інстанції уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано, що виконання зобов»язань за договором доводяться сторонами. При цьому вкладник повинен довести укладення договору банківського вкладу (депозиту) і внесення коштів на рахунок, а банк має довести виконання покладених на нього договором обов»язків щодо виконання умов договору банківського вкладу (депозиту), збереження грошей і їх повернення. Неможливість доведення останнім цих обставин не звільняє його від відповідальності за незалежне виконання зобов»язань за договором.

Крім того, розглядаючи справу "Золотас проти Греції", Європейський суд чітко вказав, що особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг уважати, що його вклад у банку в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи.

Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.1 ст.1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Як вже зазначалось, статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження того факту, що сторонами дійсно було укладено договір банківського вкладу (депозиту), під час судового засідання в апеляційному суді представником позивача надано оригінал договору № SAMDN1637 від 20.05.2013 року та оригінал квитанції, на яких міститься оригінальний підпис працівника банку та електронний підпис банку. І наданий оригінал квитанції повністю відповідає зазначеним вимогам, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

Зазначені документи, на думку колегії суддів, є належними доказами, в розумінні ч.2 ст.59 ЦПК України.

Спірний договір і квитанція мають усі необхідні реквізити, а відтак банк зобов'язаний виплатити вкладнику депозит і проценти на вклад на умовах та в порядку, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до п.10 Договору визначено, що і клієнт і Банк мають право достроково розірвати дійсний договір, сповістивши один одного за два дні до дати розірвання договору.

Колегія суддів вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача щодо розірвання договору банківського вкладу, оскільки це передбачено умовами договору, позивач виконав їх, звернувшись до Банку 26.12.2014 року з письмовою заявою, яку Банк отримав 29.12.2014 року та надав письмову відповідь, що підтверджено письмовими матеріалами справи (а.с.13,14,15).

Крім того, пунктом 12 Договору встановлено, якщо Клієнт вимагає розірвання Договору, а 3 місяці з дати його оформлення або продовження мінімального строку ще не сплили, Клієнту повертається сума вкладу. За неповні 3 місяці проценти сплачуються за ставкою вкладу «до запитання» за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу і с дати продовження мінімального строку, до дня розірвання договору.

Оскільки, як убачається з матеріалів справи, наступний мінімальний період дії вкладу було продовжено за згодою сторін 21.11.2014 року, а із заявою позивач звернувся до Банку 26.12.2014 року, тобто, 3 місяці з дати його продовження не минули, відповідно до умов договору на користь позивача підлягає поверненню сума вкладу, а саме 4000,00 дол. США.

Спірним Договором сторонами було визначено, що на суму вкладу у розмірі 4000,00 доларів США нараховуються проценти за ставкою 8% річних. Однак, у відповідності до п.12 Договору, оскільки, відповідач вимагав розірвання Договору, а 3 місяці з дати продовження мінімального строку ще не сплили, то за неповні 3 місяці проценти мають сплачуватись за ставкою вкладу «до запитання» за фактичну кількість днів, що минули з дати оформлення вкладу і с дати продовження мінімального строку, до дня розірвання договору. Позивачем надано розрахунок процентів у відповідності до умов Договору, де зазначено, що у період після 20 лютого 2014 року і до 20 січня 2015 року відповідачем не виплачені проценти у розмірі 256,79 доларів США, з розрахунку за період з 21.02.2014 року до 20.11.2014 року за ставкою 8% річних, а з 20.11.2014 року по 20.01.2015 року включно за ставкою 1% річних, а тому, позовні вимоги в частині стягнення відсотків за спірним Договором підлягають стягненню, а відповідно підлягають задоволенню у вказаній частині позовні вимоги позивача.

Відповідачем у справі не було спростовано належним чином надані позивачем докази у підтвердження заявлених вимог: наданих оригіналу договору, квитанції з наявним оригіналом штампу відділення банку, підписом працівника та електронним підписом банку. Крім того, саме п. 20 Договору визначено, що Банком використовується факсимільне відтворення підпису Голови Правління Банку, а також відтворення відтиску печатки Банку технічними друкарськими приладами.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" судовий збір на користь ОСОБА_3 у розмірі 672,00 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката Вислоцької Г.О. в інтересах позивача - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" про розірвання договору банківського вкладу, стягнення суми вкладу та відсотків - задовольнити.

Договір строкового банківського вкладу (депозиту) № SAMDN1637 "Стандарт" від 20 травня 2013 року укладений між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" розірвати та стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № SAMDN1637 "Стандарт" від 20 травня 2013 року в сумі 4000,00 доларів США та проценти у розмірі 256,79 доларів США, а всього: 4256,79 долари США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 672 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді