Справа № 467/1727/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2015 року Арбузинський районний суд

Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.

за участю секретаря Сіваченко Ю.І.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти та суму заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти та суму заборгованості.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2013 року стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Посилаючись на те, що відповідач нерегулярно та не в повному обсязі сплачує аліменти, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 01 серпня 2015 року складає 7 004 грн. 49 коп., позивач просила суд стягнути з нього 2285 грн. 00 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів з травня 2014 року по жовтень 2015 року включно, заборгованість в сумі 7004 грн. 49 коп., витрати на правову допомогу та судовий збір.

В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, просила суд задовольнити вимоги позовної заяви в повному обсязі, стягнувши із відповідача на її користь 1350 грн. 00 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів з травня 2014 року до 01 жовтня 2015 року, заборгованість по аліментам в сумі 7004 грн. 49 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. та судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя та просив суд, з урахуванням зменшення позовних вимог, задовольнити позов.

Відповідач надав суду заперечення проти позову, просив суд відмовити в його задоволенні та розглядати справу в його відсутність.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справ вбачається та судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12). Дитина проживає з матірю.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2013 року зменшено розмір аліментних стягнень з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ? частини з усіх видів його заробітку ( доходу) до 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Рішення набуло чинності. ( а.с. 9)

Відповідно до листа (а.с. 10) постановою ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області 24.03.2014 року відкрито виконавче провадження на виконання рішення суду.

Згідно довідки - розрахунку ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області ОСОБА_5 допустив заборгованість по сплаті щомісячних сум аліментів, яка станом на 01 серпня 2015 року складала 7 004 грн. 49 коп.

Статтею 180 СК України встановлено обовбатьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Суд вважає, що у зв'язку із несвоєчасним виконанням обов'язків щодо сплати аліментів на утримання дитини, є підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, виходячи з періодичного характеру аліментів, передбаченого законом обов'язку по щомісячній їх сплаті, та розміру несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 01 червня 2015 р. по справі за № 6-94цс15, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Виходячи з викладеної правової позиції, та розміру заборгованості за кожен місяць, яка визначається як різниця між нарахованою сумою аліментів та сплаченою відповідачем, пеня становить:

за травень 2014 року 500,00 х 1% х 31 день = 155,00 грн.;

за червень 2014 року 500,00 х 1% х 30 днів = 150,00 грн.;

за грудень 2014 року 500,00 х 1% х 31 день = 155,00 грн.;

за січень 2015 року - 500,00 х 1% х 31 день = 155,00 грн.;

за лютий 2015 року - 500,00 х 1% х 28 днів = 140,00 грн.;

за квітень 2015 року - 500,00 х 1% х 30 днів = 150,00 грн.;

за травень 2015 року - 500,00 х 1% х 31 день = 155,00 грн.;

за червень 2015 року - 500,00 х 1% х 30 днів = 150,00 грн.;

за вересень 2015 року - 500,00 х 1% х 30 днів = 150,00 грн.;

Таким чином, загальний розмір пені за порушення зобов'язань по сплаті відповідачем аліментів за період з травня 2014 року по жовтень 2015 року, становить 1360 грн. 00 коп.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що він не ухиляється від сплати аліментних зобовязань, втратив роботу та не має ніякого доходу, крім цього, на його утримання знаходиться дружина та її малолітня дитина.

Також просив витребувати докази на підтвердження сплати ним аліментів на користь позивача, однак, суд не бере до уваги заявлені вимоги, оскільки такі не є конкретними.

Частиною 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Оскільки відповідачем не надано доказів щодо його матеріального та сімейного стану, з врахуванням розміру пені, який є незначним в порівнянні з розміром заборгованості по аліментам, яка існувала у ОСОБА_5, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застування положень ч. 2 ст. 196 СК України.

За такого, не виходячи за межі заявлених позовних вимог, суд вважає, що вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача 1350 грн. 00 коп. неустойки за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню.

Також, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 червня 2013 року зменшено розмір аліментних стягнень з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) до 500 грн. щомісячно до повноліття дитини

Отже, цивільний спір про право позивача на отримання аліментів та обов'язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, шляхом присудження періодичних платежів та з визначенням періоду та розміру такого утримання вже був вирішений судом.

Рішення з цього питання набрало законної сили 15 липня 2013 року, наслідком чого є обовязковість його виконання.

Разом з тим, відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення періодичних платежів можуть бути пред'явлені для виконання тільки протягом періоду, на який присуджені платежі.

Таким чином, виникли перешкоди у примусовому виконанні попереднього судового рішення про стягнення аліментів саме шляхом періодичних ( щомісячних) платежів.

Визначення аліментів як одноразового платежу, на підставі всіх висновків попереднього судового рішення, не є новим спором про право матеріальне, а тому такий спір не може розглядатись за правилами позовного провадження.

Норми статті 194 СК, яка передбачає умови стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами, і спірні відносини не регулюють. Цією нормою регулюються відносини, що виникли у стадії виконавчого провадження при стягненні аліментів за виконавчим листом, який може бути пред'явлений до виконання.

Перешкоди, що виникають при виконанні судового рішення, можуть бути усунуті за правилами, передбаченими розділом V1 ЦПК («Процесуальні питання, повязані з виконанням судових рішень в цивільних справах та рішень інших органів»), зокрема, шляхом вирішення питання щодо зміни способу виконання судового рішення (стаття 373 ЦПК) або іншим способом.

За такого, суд вважає, що позовні вимоги про повторне стягнення аліментів (заборгованості) за нормами сімейного законодавства, задоволенню не підлягають.

Вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат та витрат на правову допомогу, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст. 88 ЦПК).

Частиною 1 ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правої допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч. 2 ст. 84 ЦПК України).

Прикінцевими та перехідними положеннями ЦПК України (розділ XI п.2) встановлено, що ч. 2 ст. 84 ЦПК України набирає чинності з моменту набрання чинності відповідним законом.

З 1 січня 2012 року набрав чинності Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Статтею 1 вказаного закону передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, враховуючи обставини справи, які пов'язанні з наданням правової допомоги ( копія квитанції на суму 1000 грн.(а.с. 19) та положення названого закону граничний розмір цього виду судових витрат безпосередньо в судовому засіданні повинен складати (1378 грн. х 40%: 60 хв. = 9,19 грн. х 30 хв. = 275 грн. 60 к.).

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави, оскільки позивачем при зверненні до суду не сплачено судовий збір, підлягає стягненню судовий збір мінімального розміру 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 60,209,213,215,218, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти та суму заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1350 (одну тисячу триста пятдесят) грн. 00 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та 275 (двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_6