25.06.2015 Єдиний унікальний номер 205/1550/15-ц
У Х В А Л А

25 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Волкобоєвій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Дніпропетровську матеріали скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, та начальника відділу ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2015 року заявник звернувся зі скаргою. В обґрунтування скарги зазначив, що на примусовому виконанні Ленінського ВДВС ДМУЮ перебував виконавчий лист № 205/8596/13, виданий 18.04.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВБР» 2 137,99 грн. Постановою державного виконавця від 08.05.2014 року було відкрито виконавче провадження, та було надано боржнику строк на добровільне виконання зобовязання. У своїй заяві про відкриття виконавчого провадження від 24.04.2014 року ОСОБА_1 просив ВДВС одразу після спливу строку на добровільне виконання виконавчого документу, для повного і своєчасного виконання виконавчого листа зробити ряд обовязкових виконавчих дій та направити відповідні запити. Однак, 16.02.2015 року ОСОБА_1 отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення. Скаржник вважає, що постанова про повернення виконавчого документа прийнята з порушенням чинного законодавства, є незаконними, у зв'язку із чим, просить визнати дії державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 та начальника ВДВС ОСОБА_3 по винесенню і затвердженню 09.12.2014 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП №43212580 щодо стягнення з ОСОБА_4 сум боргу на користь ПАТ «ВБР» протиправними та безпідставними; визнати бездіяльність державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 та начальника ОСОБА_3 по невиконанню рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 сум боргу на ПАТ «ВБР» протиправною та безпідставною; постанову державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу по ВП №43212580 від 09.12.2014 року, що була затверджена начальником ВДВС ОСОБА_3, скасувати; зобов'язати посадові особи Ленінського ВДВС ДМУЮ поновити ВП №43212580 та винести з цього приводу відповідну постанову; провести виконавчі дії для повного, своєчасного, неупередженого виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВБР», в порядку встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкцією «З організації примусового виконання рішень»; винести окрему ухвалу у відношенні посадових осіб Ленінського ВДВС ДМУЮ.

В судове засідання скаржник в особі свого представника не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово просив слухати справу у його відсутність та задовольнити скаргу.

Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції в особі свого представника в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки свого представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилав.

Заінтересована особа ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась.

Відповідно до ст. 386 ЦПК України, якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги суд, приходить до висновку щодо необґрунтованості скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Ленінського ВДВС ДМУЮ перебував виконавчий лист №205/8596/13, виданий 18.04.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВБР» 2 137,99 грн.

На підставі заяви стягувача державним виконавцем Ленінського ВДВС ДМУЮ прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2014 року (а.с.9).

Постановою державного виконавця від 09.12.2014 року вищевказаний виконавчий лист було повернуто стягувачу (а.с.11).

Державним виконавцем в результаті вжитих заходів, з'ясувати місцезнаходження боржника та перевірити його майновий стан не виявилось можливим, а здійснені заходи, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо розшуку боржника та його майна виявилися безрезультатними, у зв'язку із чим, виконавче провадження було завершено, а виконавчий документ щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ВБР» судові витрати в розмірі 2137,99 грн., було повернуто стягувачу.

За ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Також, згідно ст.. 11 цього ж Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження і їхні клопотання; заявляє в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз'яснює сторонам їхні права і обов'язки.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Також суд зауважує, що скаржник не позбавлений права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків встановлених законодавством.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 та начальник відділу ОСОБА_3, діяли відповідно до закону та у межах своїх повноважень і права чи свободи скаржника не були порушені, а отже, вимоги скарги є безпідставними, в повному обсязі необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 368, 385-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Розвитку» на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2, та начальника відділу ОСОБА_3, заінтересована особа: ОСОБА_4 ? відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Н.В. Залімська