АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/756/15 Справа № 426/2469/12 Головуючий у 1 й інстанції - Шестакова З. С. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2012 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.Сплативши судові витрати, відповідно до чинного законодавства. В ході розгляду справи позивач ОСОБА_3 неодноразово уточняла свої позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав та звернувся у квітні 2014 року до суду із зустрічним позовом про поділ спільного майна подружжя. Сплативши судові витрати, відповідно до чинного законодавства.

У обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_3 посилається на ті обставини, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 14 жовтня 2006 року по 24 листопада 2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За час шлюбу вони придбали автомобіль „CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_3

09 вересня 2011 року через погрози та тиск з боку ОСОБА_2 позивач змушена була зняти з реєстрації даний автомобіль, оскільки, відповідач вирішив його продати ОСОБА_5 за ціною 10 000 доларів США. Всі гроші від продажу автомобіля ОСОБА_2 забрав собі, тому ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частини автомобіля „CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, в сумі 29 808,60 грн.

Крім того, за час шлюбу подружжя мали заощадження у валюті США, які знаходились на депозитних рахунках НОМЕР_2 і НОМЕР_3, відкритих у ПАТ КБ „ПриватБанк" на ім'я відповідача ОСОБА_2 та які були зняті відповідачем після того, як позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Так, на особовому рахунку відповідача НОМЕР_2 знаходилось 5 842,30 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04 липня 2014 року складає 69 172,83 грн.

На особовому рахунку відповідача НОМЕР_3 знаходилось 3 594,74 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04 липня 2014 року складає 42 561,72 грн.

У рахунок розподілу майна між подружжям, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину вкладів, відкритих у ПАТ КБ „ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2, загальною сумою 55 867,28 грн.

Також, ОСОБА_3 просила провести поділ іншого майна подружжя, що залишилось у відповідача в квартирі АДРЕСА_1.

Під час судового засідання позивач ОСОБА_3 неодноразово уточняла свої позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з відповідача на її користь вартість 1/2 частини автомобіля „CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, від суми у 10 000 доларів США, що по курсу НБУ на 04.07.2014 року складає 118 400 грн. у сумі - 59 200 грн. та 1/2 частину вкладів, відкритих у ПАТ КБ „ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2, загальною сумою 55 866 грн. (т.с.2.а.с.8-10). На поділі іншого майна подружжя, що залишилось у відповідача в квартирі АДРЕСА_1, не наполягала.

ОСОБА_2 свої зустрічні вимоги мотивував тим, що під час шлюбу з позивачем вони придбали наступне майно: автомобіль „CHEVROLET LACETTI NF196 державний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску; холодильник „LG", хлібопіч „Оріон", кухонний комбайн, мікрохвильову піч, телевізор 2 одиниці, CD програвач 2 одиниці, відеокамеру „Sony", фотоапарат „Sony", навігатор, багатофункціональний пристрій, ноутбук „Dell" 2 одиниці, обігрівач, утюг, прасувальну дошку, зволожувач повітря, набір бокалів 3 одиниці, набір чайний 2 одиниці, набір кофейний 2 одиниці, пилосос „LG", вентилятор, електролобзик, килим 2 одиниці, люстру, столик з дзеркалом, ялинку штучну з іграшками, батареї опалення, набір штор, стенди настінні.

Крім того, зазначав, що мав особисті заощадження, які знаходились на депозитних рахунках, відкритих у ПАТ КБ „ПриватБанк" на його ім'я. До припинення шлюбних стосунків, а саме, 16 серпня та 18 серпня 2011 року, він за проханням дружини ОСОБА_3 достроково закрив дані вклади, а гроші передав позивачу для її матері ОСОБА_6 на придбання житла. Враховуючи те, що гроші з депозитних рахунків були витрачені подружжям під час шлюбних стосунків, ОСОБА_2 просив суд відмовити позивачу в частині їх розподілу.

Також, ОСОБА_2 зазначав, що 09 вересня 2011 року за взаємною згодою подружжя продали належний їм автомобіль „CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 756670 від 09.09.2011 за 10 000 доларів США, що по курсу НБУ на той час складало 59 617,19 грн., які були передані покупцем ОСОБА_3 у присутності її брата ОСОБА_7 Подружжя добровільно поділили виручені за автомобіль гроші, з яких 7 000 доларів США були передані позивачем відповідачу для погашення сімейних боргових зобов'язань, а 3 000 доларів США залишились ОСОБА_3 в рахунок аліментних зобов'язань, про що позивач власноручно написала розписку. Однак, ОСОБА_2 вважає, що 1/2 частина коштів від 3 000 доларів США, що залишились у позивача від продажу автомобіля, належить йому, як подружжю, тому, він просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 17 850 грн. (по курсу НБУ становить 1 500 доларів США).

Також, ОСОБА_2 вважає, що під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу судом було встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки саме 24 серпня 2011 року. Тому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, факт припинення шлюбних стосунків не потребує доказуванню при розгляді даної справи.

Зазначив, що після сварки 24 серпня 2011 року він пішов проживати до батька. За час його відсутності позивач ОСОБА_3 вивезла із квартири АДРЕСА_1, все майно, яке було придбано подружжям під час шлюбу, за винятком холодильника „LG", який в подальшому відповідач продав за 1000 грн., двох килимів, одного ноутбука „Dell" та пральної машини „Zanussi".

Тому, ОСОБА_2 просив суд провести поділ майна наступних чином.

Виділити йому 1/2 частину від грошової суми у 3000 доларів США, що залишилась від отриманих грошових коштів у розмірі 10000 доларів США від продажу автомобіля „CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, що дорівнює 1500 доларів США та стягнути з ОСОБА_3 на його користь 17 850 грн. (по курсу НБУ на 09.07.2014 року становить 1 500 доларів США).

Виділити йому 1/2 частину майна на загальну суму 9 325 грн. (з урахуванням вартості проданого ним холодильника „LG" за 1 000 грн.), а саме:

- хлібопіч „Оріон" - 400 грн.;

- кухонний комбайн - 250 грн.;

- відеокамеру „Sony" - 1 250 грн.;

- багатофункціональний пристрій - 1 200 грн.;

- ноутбук „Dell" - 3 300 грн.;

- прасувальну дошку - 50 грн.;

- набір бокалів для вина - 100 грн.;

- набір чайний - 50 грн.;

- набір кофейний - 50 грн.;

- пилосос „LG" - 400 грн.;

- люстру - 125 грн.;

- телевізор з підставкою - 1 000 грн.;

- стенди настінні 3 одиниці - 150 грн.

В разі відсутності цього майна, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію вартості цього майна в сумі 8 325,00 грн. (без урахування вартості проданого холодильника „LG" за 1 000 грн.).

Виділити ОСОБА_3 1/2 частину майна на загальну суму 9 458 грн., а саме:

- пральну машину „Zanussi" - 825 грн.;

- мікрохвильову піч - 500 грн.;

- телевізор з підставкою - 300 грн.;

- CD програвач 2 одиниці - 500 грн.;

- фотоапарат „Sony" - 700 грн.;

- навігатор - 400 грн.;

- ноутбук „Dell" - 3 300 грн.;

- обігрівач - 125 грн.;

- утюг - 100 грн.;

- зволожувач повітря - 75 грн.;

- набір бокалів для коньяку - 100 грн.;

- набір бокалів для шампанського - 100 грн.;

- набір чайний - 50 грн.;

- набір кофейний - 50 грн.;

- вентилятор - 50 грн.;

- електролобзик - 85 грн.;

- килим - 225 грн.;

- килим - 225 грн.;

- столик з дзеркалом - 500 грн.;

- ялинку з іграшками - 200 грн.;

- батареї опалення - 400 грн.;

- набір штор - 300 грн.;

- тумбу під телевізор - 348 грн.

Крім того, ОСОБА_2 у своїх вимогах зазначав, що на підставі акту страхового відшкодування № И-4722 від 25 жовтня 2011 року за пошкодження переднього бамперу автомобіля „CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, ПАТ „Страхова компанія „ІНГОССТРАХ" перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_3, відкритий в ПАТ КБ „ПриватБанк", кошти в сумі 3 067,15 грн. Оскільки, дана сума була перерахована після припинення шлюбних стосунків подружжям, ОСОБА_2 вважає, що він має право на 1/2 частину страхового відшкодування в сумі 1 533,75 грн., яку також просив стягнути на його користь з ОСОБА_3

У суді першої інстанції, позивач ОСОБА_3 та її представники позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом визнали частково та суду пояснили, що ОСОБА_3 спільно нажите під час шлюбу майно з квартири не забирала, оскільки, відповідач вигнав її разом з малолітньою дитиною з дому, не давши можливості взяти будь-які речі, в тому числі дитячі. Зазначила, що їй не відомо де знаходиться майно подружжя. Також зауважила, що ОСОБА_2 указав речи, які не належать їм як подружжю на праві спільної сумісної власності. Вказала, що телевізор „Dex" був придбаний за гроші батьків учнів та знаходиться в класі, стенди настінні були отримані безкоштовно на потреби класу, де зараз вони також знаходяться. Крім того, зазначила, що CD програвач був один, ноутбук „Dell" згорів, у зв»язку з чим ОСОБА_2 придбав новий, який і знаходиться у нього. Вказала, що кофейних наборів не було та був лише один чайний набір, який був подарований подружжю на весілля, а батареї опалення були демонтовані ОСОБА_2 вже після припинення шлюбних стосунків і де вони знаходяться позивачу невідомо.

Представники ОСОБА_3 визнали позовні вимоги відповідача щодо компенсації йому 1/2 частини страхового відшкодування в сумі 1 533,75 грн., яку не заперечують йому повернути.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

У рахунок поділу майна між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_2 1/2 частину суми вкладів, відкритих у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк „ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2, які знаходяться на особових рахунках, а саме:

- НОМЕР_2 в сумі 34 586,42 грн. (тридцять чотири тисячі п'ятсот вісімдесят шість грн. 42 коп.);

- НОМЕР_3 в сумі 21 280,86 грн. (двадцять одна тисяча двісті вісімдесят грн. 86 коп.),

а всього до стягнення 55 867,28 грн. (п'ятдесят п'ять тисяч вісімсот шістдесят сім грн. 28 коп.).

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Проведено поділ майна між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Виділено ОСОБА_2 у рахунок поділу майна подружжя наступне майно:

- ноутбук „Dell" вартістю 3 300 грн. 00 коп.,

- килим вартістю 250 грн. 00 коп.,

Виділено ОСОБА_3 у рахунок поділу майна подружжя наступне майно:

- пральну машинку „Zanussi" вартістю 825 грн. 00 коп.,

- килим вартістю 250 грн. 00 коп.,

- тумба під телевізор вартістю 348 грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в рахунок поділу майна подружжя 29 грн. 92 коп. (двадцять дев'ять грн. 92 коп.)

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 338 грн. 54 коп. (триста тридцять вісім грн. 54 коп.).

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на зазначене рішення суду, де ставить питання про його скасування та постановлення нового, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі, зокрема і в частині поділу грошових коштів, що знаходились на депозитних рахунках, також задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення грошових коштів за проданий автомобіль - стягнути з ОСОБА_3 на його користьгрошові кошти у сумі 1 500 доларів США, що в еквіваленті складає 17 850,00 грн. У іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції є вірним та таким, що ґрунтується на встановлених судом обставинах та доказах.

У судовому засіданні встановлено, що з 14 жовтня 2006 року по 24 листопада 2011 року подружжя ОСОБА_3 перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 24 листопада 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Сторони звернулись до суду з позовами про поділ спільного майна подружжя.

Колегія суддів вважає безпідставним довід апеляційної скарги, що судом першої інстанції не встановлено дату припинення сторонами шлюбних відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 24 листопада 2011 року шлюб між сторонами розірвано. Цим рішенням встановлено, що шлюбні відносини сторони припинили з серпня 2011 року (т.1 а.с.36). А з урахуванням показань свідків, допитаних у суді першої інстанції: ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтверджено посилання позивача ОСОБА_3 на ті обставини, що шлюбні відносини між сторонами припинено не конкретно 24 серпня 2011 року, а значно раніше, фактично з 01 серпня 2011 року, після того, як позивач сповістила відповідача про наміри подати на розлучення та аліменти. З цього часу між ними і були припинені усі шлюбні, сімейні та подружні відносини: сторони перестали проживати однією родиною, між сторонами припинились інтимні, шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, з 01.08.2011 року відповідач перестав надавати гроші на утримання неповнолітньої дочки. Відповідачем не надано належних доказів на спростування вказаного твердження. А той факт, що 24 серпня 2011 року відповідач переїхав жити до свого батька, суд першої інстанції правомірно не прийняв як належний доказ того, що шлюбні відносини між сторонами були припинені саме 24 серпня 2011 року. Колегія суддів вважає, що під час розгляду справи судом першої інстанції, у відповідності до вимог чинного законодавства, було встановлено дійсний час та причини фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами.

Також, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апелянта про те, що грошові кошти, які знаходились на рахунках подружжя, не можуть бути предметом поділу, оскільки, грошові кошти були зняті ним в інтересах подружжя, під час спільного проживання та у шлюбних відносинах.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Так судом першої інстанції встановлено, що особовий рахунок НОМЕР_2 на суму 5 830 доларів США був відкритий в ПАТ КБ „ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2 на підставі договору № SAMDN9290 (вклад „Стандарт" з щомісячною виплатою) від 01 червня 2011 року (т.1 а.с.82), гроші з даного рахунку в сумі 5 847,30 доларів США (еквівалент у гривнях за курсом НБУ складає 69 172,83 грн.) були зняті ОСОБА_2 18 серпня 2011 року (т.1 а.с.85 об.).

Особовий рахунок НОМЕР_3 був відкритий в ПАТ КБ „ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_2 на підставі договору № SAMDN4777 (вклад „Скарбничка") від 01 червня 2009 року і додаткової угоди до договору від 01 червня 2009 року (т.1 а.с.83,84), гроші з даного рахунку в сумі 3 594,74 доларів США (еквівалент у гривнях за курсом НБУ складає 42 561,72 грн.) були зняті ОСОБА_2 16 серпня 2011 року (т.1 а.с.85).

Доказів того, що вищевказані вклади були закриті відповідачем на прохання позивачки, а отримані ним грошові кошти передані ОСОБА_3 для її матері ОСОБА_6 та отримані нею - суду не було надано. Крім того, відповідач ОСОБА_2 у зустрічному позові наполягав, що вся сума депозитних коштів взагалі належить йому за законом, оскільки, усі накопичення були здійснені ним до шлюбу, однак, у розумінні ст..ст. 59, 60 ЦПК України суду не було надано доказів у підтвердження вказаних тверджень. При чому, іншими доводами, у суді першої інстанції, він не спростовував вимоги позивача за первісним позовом, щодо поділу суми вкладів, які знаходились на його особових рахунках в ПАТ КБ „ПриватБанк" та були зняті ОСОБА_2 16 серпня 2011 року та 18 серпня 2011 року.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у рахунок поділу майна між подружжям з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 1/2 частина суми вкладів, які знаходились на його особових рахунках в ПАТ КБ „ПриватБанк" та були зняті особисто ОСОБА_2 16 серпня 2011 року та 18 серпня 2011 року, а саме: з особового рахунку НОМЕР_2 у сумі 34 586,42 грн. та з особового рахунку НОМЕР_3 у сумі 21 280,86 грн., а всього до стягнення - 55 867,28 грн. А доводи апеляційної скарги щодо зняття вказаних грошових коштів, використання їх спільно подружжям та під час спільного проживання подружжя, колегія судді відхиляє, як безпідставні, недоведені та необґрунтовані.

Крім того, колегія суддів зазначає, що при звернені до суду сторін, як з первісним позовом, так і з зустрічним, сторони, кожний окремо, розпорядились своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд та надавали докази, як на підставу своїх вимог і заперечень у відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України і справа була розглянута судом першої інстанції саме в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у справі, з урахуванням того, що особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст..11 ЦПК України).

Доводи у апеляційній скарзі, що ОСОБА_3 здійснила продаж авто за 10000 доларів США, з яких 7000 доларів США було віддано в рахунок спільного боргу, а 3000 доларів США забрала собі та не передала половину ОСОБА_2, не можна взяти до уваги, як необґрунтовані.

Як встановлено судом першої інстанції, подружжям під час шлюбу був придбаний автомобіль „CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, 2005 року випуску, вартістю 59 617,19 грн., який був зареєстрований у Нікопольському ВРЕВ ДАІ УМВС Україні в Дніпропетровській області на ім'я ОСОБА_3 (а.с.8).

За погодженням між подружжям, 09 вересня 2011 року автомобіль, був проданий ОСОБА_5 за ціною 59 617,19 грн., що підтверджується договором № 756670 купівлі-продажу транспортного засобу від 09.09.2011(а.с.7-8).

Гроші від продажу автомобіля „CHEVROLET LACETTI NF196", державний номер НОМЕР_1, були добровільно поділені між подружжям ОСОБА_3, що підтверджується їх власноручно написаними розписками від 09 вересня 2011 року з урахуванням боргів подружжя, що виникли в інтересах сім'ї також і з урахуванням аліментних відносин (а.с.98,99). Тому, суд першої інстанції вірно дійшов висновку щодо неможливості врахувати його вартість при поділі майна подружжя.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм надана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не вбачає, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез