У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого Василевича В.С.

Суддів: Малько О.С., Бондаренко Н.В.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю відповідачки ОСОБА_1, представника

ПАТ «Банк -Фінанси та Кредит» Шпатуська Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду від 16 лютого 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду від 16 лютого 2015 року позов у даній справі задоволено.

Стягнуто солідарно із відповідачів на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредитному договору від 25.07.2007 року в загальній сумі 270651 грн. та судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 доводить про незаконність та необґрунтованість рішення через неповне з»ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків дійсним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права

Вказує, що позивач, як це і передбачено ст.1049 ЦК України та умовами договору, уже звертався до неї з письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту.

При зверненні до суду з позовом не довів, що кошти обліковувались як прострочені зобов»язання.

Не є доведеною і заявлена до стягнення сума 225.601 грн. 75 коп.

Далі зазначає, що вона не являється злісним боржником, кредит погашала та у зв»язку з девальвацією національної валюти втратила можливість своєчасного його погашення.

Суд не врахував неспівмірності нарахованої пені із заявленою до стягнення суми боргу, чим не дотримав вимог ст.551 ЦК України.

По наведених підставах просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу АТ «Банк-Фінанси та Кредит» вказує, що суд ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Вважає правильним висновок суду про стягнення пені у повному обсязі, оскільки її розмір (22.660 грн., 84 коп.) є значно меншим за розмір збитків (247 990, 65 грн.)

По наведених підставах банк просить про залишення оскаржуваного рішення без змін.

В судовому засіданні відповідач апеляційну скаргу підтримала, привівши наведені у ній доводи.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки та представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Встановлено, що 25 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримала в кредит 21000 дол. США зі сплатою 13.5 відсотків річних строком до 24 липня 2027 року.

Пунктом 3.2 цього ж договору передбачено, що ОСОБА_1 зобов»язалась щомісячно до 10 числа здійснювати погашення заборгованості по кредиту шляхом сплати ануїтетного платежу в розмірі 256,64 дол. США.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України , якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового погашення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Проте зазначених вимог закону та передбачених п.3.2, 4.3, 4.4, 4.7, 4.8 умов договору відповідачка не виконала,кредитний борг перестала погашати.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В день укладення кредитного договору на забезпечення умов його виконання між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»зання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки , відшкодування збитків,якщо інше не встановлено договором поруки.

Виходячи з наведеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення боргу з відповідачів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував положень ч.3 ст.551 ЦК не можуть бути прийняті до уваги.За змістом ч.3 вказаної норми закону розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин , які мають істотне значення. В даному випадку розмір пені не перевищує розмір збитків, про наявність інших істотних обставин відповідачка не вказує.

Наявність заборгованості стверджений відповідними розрахунками банку, які відповідачкою не спростовані, тому і в цій частині доводи апеляційної скарги не можуть ти визнані обґрунтованими.

Враховуючи, що рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують підстав для скасування чи зміни рішення немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.307, 308, ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду від 16 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Василевич В.С.

Судді Малько О.С.

Бондаренко Н.В.