Справа № 344/7862/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1944/2015
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів Пнівчук О.В., Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 23 липня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 липня 2015 року частково задоволено позов ОСОБА_1. Стягнуто з ОСОБА_2. на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - в твердій грошовій сумі по 800,00 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з 03.06.2015 року до досягнення ними повноліття.

На дане рішення представник ОСОБА_2. - ОСОБА_3. подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стягуючи аліменти у визначеному розмірі суд виходив лише з його спроможності як працездатної особи сплачувати аліменти по 800,00 грн. на кожну дитину. Однак, при цьому не врахував положення ст. 182 СК України щодо його матеріального становища, яке є вкрай незадовільним. Так, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов він тривалий час не працює, проживає з непрацездатними батьками та братом. Крім того, не має на праві власності ні житла, ні земельної ділянки. З врахуванням цих обставин та встановленого в Україні мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку просив рішення суду змінити, стягувати аліменти в розмірі по 400,00 грн. на кожну дитину.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи скарги підтримав з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_1. доводів скарги не визнала посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1. суд першої інстанції виходив із того, що відповідач доказів матеріального становища суду не представив, є працездатним, а отже спроможним сплачувати аліменти у визначеній сумі по 800,00 грн. щомісячно на кожну дитину.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. ст.180, 181 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, однак проживають окремо, спільного сумісного життя не ведуть. Позивач не працює в зв'язку із доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач маючи на утриманні неповнолітніх дітей вправі вимагати від відповідача аліменти на її утримання та враховуючи відсутність регулярного доходу відповідача обґрунтовано стягнув аліменти у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач є працездатним, фізично здоровим.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про спроможність відповідача щомісячно сплачувати аліменти на кожну дитину у розмірі по 800,00 грн.

Твердження апелянта про те, що судом безпідставно не враховано його незадовільне матеріальне становище є надуманим. Зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов проживання не вбачається, що батьки та брат перебувають на його утриманні. Крім того, комісією тільки з його слів зазначено в цьому акті, що він не працює понад 4 роки (а.с. 27).

Належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин як це передбачено ст.ст.10,57-59 ЦПК України відповідачем суду не представлено.

Неспроможним є і посилання апелянта щодо відсутності у нього на праві власності земельної ділянки. Як вбачається із долученої у судовому засіданні апеляційного суду довідки Сваричівської сільської ради №426/02-26 від 31 серпня 2015 року згідно Державних актів на право власності на землю ОСОБА_2. є власником земельних ділянок загальною площею 0,58 га.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для зміни рішення суду першої інстанції і зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили. Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Соколовський