№ производства 2/646/1964/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.09.2015 року м. Харків
Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Чудновської І.І.,
при секретарі судових засідань - ОСОБА_1,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту,
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, яким просив звільнити з-під арешту нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 55,3 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м, належну йому на праві власності, застосованого першим відповідачем ОСОБА_4 ВДВС Харківського МУЮ на підставі Постанови від 23.04.2014р. у виконавчому провадженні №43081326, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №5508051 від 29.04.2014р., та на підставі Постанови від 08.11.2012р. у виконавчому провадженні №18022884, який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №13223010 від 08.11.2012р., а також застосованого другим відповідачем ОСОБА_3 ВДВС Харківського МУЮ на підставі Постанови від 05.04.2012р. у виконавчому провадженні №31418935, який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №12548278 від 28.05.2012р.
Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що він набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Ухвали Апеляційного суду Харківської області від 15.07.2015р. у справі №646/712/15-ц в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №0709/05/І1/08-НВ від 07.03.2008р., укладеним між ВАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_5, в рахунок сплати 450 000,00 грн. з повернення кредиту, у звязку з чим звернувся до Реєстраційної служби Харківського МУЮ Харківської області з заявою про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру, однак Рішенням державного реєстратора №23437958 від 05.08.2015р. позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру у звязку з наявними в державних реєстрах обтяженнями, застосованими відповідачами.
Позивач вважає, що вищезазначені обтяження порушують його права, як власника квартири, щодо державної реєстрації свого права власності, яке набуто позивачем у встановлений законом спосіб шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в результаті задоволення вимог іпотекодержателя.
Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, у якій просить розглянути справу без участі позивача, підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, були повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать розписки про отримання судових повісток, заперечень не надали, заяв про слухання справи за їх відсутності не надходило.
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобов'язані добросовісно здійснювати процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Оскільки розгляд справи відбувався у відсутність сторін, то відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
07.03.2008р. ОСОБА_5 уклав з ВАТ "Кредитпромбанк" Кредитний договір №0709/05/08-НВ, для забезпечення якого між ними було укладено Іпотечний договір №0709/05/І1/08-НВ, предметом якого є нерухоме майно двокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 55,3 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м.
26.06.2013р. між ВАТ "Кредитпромбанк" та ПАТ "Дельта Банк" був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Дельта Банк" набуло на відплатній основі права щодо вимоги виконання зобов'язань ОСОБА_5 за Кредитним договором, а також за договорами забезпечення, зокрема за Іпотечним договором, про що 27.09.2013р. в Державний реєстр іпотек були внесені зміни щодо заміни іпотекодержателя з ВАТ "Кредитпромбанк" на ПАТ "Дельта Банк".
06.01.2015р. між ПАТ "Дельта Банк", ОСОБА_5 та позивачем було укладено Договір поруки №0709/05/08-НВ/П, згідно умов якого позивач взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати у повному обсязі перед ПАТ "Дельта Банк" за повне і своєчасне виконання ОСОБА_5 зобов'язань за Кредитним договором №0709/05/08-НВ від 07.03.2008р.
06.01.2015р. позивач здійснив погашення кредитної заборгованості ОСОБА_5 шляхом внесення грошових коштів до каси ПАТ "Дельта Банк" в сумі 450 000,00 грн., про що свідчить квитанція №675513 від 06.01.2015р., а остаточна сума боргу в сумі 660 869,31 грн. була анульована (прощена). Таким чином Кредитний договір №0709/05/08-НВ від 07.03.2008р. припинив свою дію з 06.01.2015р. у звязку з його повним виконанням позивачем, як поручителем, про що ПАТ "Дельта Банк" видав Довідку №237/1277 від 08.01.205р., згідно якої він не має фінансових та майнових претензій ні до ОСОБА_5, як позичальника, ні до позивача, як поручителя.
Згідно ч.2 ст.556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.
Спеціальний порядок передачі прав від кредитора до поручителя у ЦК України не передбачений, у звязку з чим їх автоматичний перехід відбувається в момент виконання поручителем обов'язку боржника, тобто підставою переходу прав ПАТ "Дельта Банк", як кредитора, до позивача, як поручителя, є саме юридичний факт по сплаті грошових коштів в сумі 450 000,00 грн., як факт виконання позивачем зобов'язання за ОСОБА_5, як боржника, за Кредитним договором №0709/05/08-НВ від 07.03.2008р.
Після сплати позивачем грошових коштів в сумі 450 000,00 грн. на користь ПАТ "Дельта Банк" відповідно до ст.ст.512-519 ЦК України позивач набув прав кредитора по відношенню до ОСОБА_5 за Кредитним договором №0709/05/08-НВ від 07.03.2008р. та прав іпотекодержателя щодо предмету іпотеки квартири за Іпотечним договором №0709/05/І1/08-НВ від 07.03.2008р.
Оскільки Іпотечний договір укладено у 2008 році, то застосуванню до спірних правовідносин підлягають норми Закону України "Про іпотеку" в редакції від 23.02.2006р., яка діяла на час укладення Іпотечного договору №0709/05/І1/08-НВ від 07.03.2008р.
Відповідно до абз.3 ст.1 Закону України "Про іпотеку" іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.
Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" та ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Врахувавши те, що пунктом 4.3 Розділу 4 Іпотечного договору передбачено такий спосіб звернення стягнення, як набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, після спливу тридцятиденного терміну з дня направлення вимоги Відповідачу, згідно ч.2 ст.556 ЦК України до позивача перейшло і право щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у власність предмета іпотеки квартири.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.07.2015р. у цивільній справі №646/712/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, яка набрала законної сили, було затверджено Мирову угоду між сторонами, за умовами якої за позивачем ОСОБА_2 визнано право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 55,3 кв.м, житловою площею 34,6 кв.м в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №0709/05/І1/08-НВ від 07.03.2008р., а також припинено право власності ОСОБА_5 на зазначену двокімнатну квартиру.
31.07.2015р. позивач звернувся до Реєстраційної служби Харківського МУЮ Харківської області з Заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, але Рішенням державного реєстратора №23437958 від 05.08.2015р. позивачу було відмовлено у державній реєстрації за ним права власності на квартиру у звязку з наявністю обтяжень в державних реєстрах. При цьому, державний реєстратор у своєму рішенні зазначив, що державна реєстрація права власності на обєкт нерухомого майна квартиру може бути проведена лише після скасування обтяжень.
Станом на 05.08.2015р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо вищезазначеної квартири містилась актуальна інформація про державну реєстрацію чотирьох обтяжень:
-обтяження за №7896987 від 07.03.2008р. іпотека, іпотекодавець ОСОБА_5, іпотекодержатель ПАТ «Дельта Банк»; обєкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1;
-обтяження за №5508051 від 29.04.2014р. арешт нерухомого майна, обтяжувач ОСОБА_4 ВДВС Харківського МУЮ; особа, майно якої обтяжується ОСОБА_5; особа, в інтересах якої встановлено обтяження ТОВ «Скай кепітал»; опис предмета обтяження все майно в межах суми 1 476 467,90 грн.
-обтяження за №12548278 від 28.05.2012р. арешт нерухомого майна; обтяжувач ОСОБА_3 ВДВС Харківського МУЮ; підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 05.04.2012р. у ВП №31418935; власник ОСОБА_5; обєкт обтяження квартира АДРЕСА_1;
-обтяження за №13223010 від 08.11.2012р. арешт нерухомого майна; обтяжувач ОСОБА_4 ВДВС Харківського МУЮ; підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08.11.2012р. у ВП №18022884; власник ОСОБА_5; обєкт обтяження невизначене майно, все майно в межах суми 635 412,13 грн.
Відповідно до абз.6 ст.3 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Позивач, як заставодержатель, має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно, у звязку з чим накладення на квартиру арешту після державної реєстрації Іпотечного договору №0709/05/І1/08-НВ, тобто після 07.03.2008р., порушує право іпотекодержателя на одержання задоволення за рахунок заставленого майна при невиконанні боржником зобов'язань.
Після набрання Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15.07.2015р. у справі № 646/712/15-ц законної сили, якою за позивачем визнано право власності на квартиру в порядку задоволення вимог іпотекодержателя, обтяження за № 7896987 від 07.03.2008р. іпотека було припинено, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 41935300 від 07.08.2015р.
У звязку з тим, що позивачем, як поручителем, були виконані зобовязання ОСОБА_5 за Кредитним договором №0709/05/08-НВ від 07.03.2008р., ПАТ «Дельта банк» подав до Червонозаводського ВДВС заяву про повернення без виконання виконавчого документа, у звязку з чим 19.02.2015р. виконавче провадження № 18022884 було завершено, однак обтяження за № 13223010 від 08.11.2012р. арешт нерухомого майна не було знято (скасовано) і на цей час міститься у державному реєстрі.
Відомостей щодо завершення Червонозаводським ВДВС Харківського МУЮ виконавчого провадження № 43081326, за яким застосовано обтяження за № 5508051 від 29.04.2014р., та щодо завершення ОСОБА_3 ВДВС Харківського МУЮ виконавчого провадження № 31418935, за яким застосовано обтяження за № 12548278 від 28.05.2012р., до суду ні позивачем, ні відповідачами не надано.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Спосіб захисту прав, як звільнення майна з-під арешту, передбачений ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», а тому є обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.
Враховуючи приписи абзацу 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» щодо переважного права іпотекодержателя на предмет іпотеки перед іншими особами, вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями цього нерухомого майна.
За таких обставин обтяження, зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, застосовані відповідачами щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_2 після 07.03.2008р., порушують права позивача, як власника цієї квартири.
Як встановлено судом і це підтверджено документально, власником нерухомого майна двокімнатної квартири АДРЕСА_2, є позивач ОСОБА_2, права якого порушені тим, що його майно перебуває під арештом за невиконаними зобов'язаннями ОСОБА_5 попереднього власника квартири і іпотекодавця, а отже суд доходить до висновку, що майно позивача підлягає звільненню з-під арешту.
Відповідно до ч.2 ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.
За наведених обставин, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, в судовому засіданні доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Оскільки позивач не заявляв вимоги про стягнення з відповідачів понесених судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим ст.11 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст.88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 3, 33, 35, 37 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 16, 391, 572, 574-577, 589, 590, 593 ЦК України, ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 1-15, 60, 61, 212-215, 223-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_2 до Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту задовольнити в повному обсязі.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.І. Чудновська