У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяви ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Кременчуцької міської ради, Крюковської районної ради м. Кременчука, ОСОБА_4 про визнання частково протиправними та нечинними рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов'язання розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеними заявами про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1 та 4 статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У заявах ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 2 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області

від 26 січня 2015 року, позов задоволено, постановлено: визнати незаконним та скасувати пункт 1.3 рішення Кременчуцької міської ради від 30 жовтня 2012 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1; визнати незаконним та скасувати розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 18 липня 2013 року про об'єднання присадибних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 з присвоєнням однієї поштової адреси: «АДРЕСА_1»; визнати незаконним і скасувати пункти 7, 7.1, 8 рішення Крюківської районної ради м. Кременчука від 8 серпня 2013 року щодо затвердження проекту землеустрою про відведення йому земельної ділянки, передачі йому у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 та про зобов'язання зареєструвати право власності на земельну ділянку в органі державної реєстрації; визнати недійсним свідоцтво на право власності на земельну ділянку на АДРЕСА_1, видане на його ім'я 15 серпня 2013 року; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, зареєстровану за ним 15 серпня 2013 року на підставі свідоцтва про право власності; визнати незаконним і скасувати пункти 4, 4.3 рішення Кременчуцької міської ради від 26 лютого 2013 року щодо відмови в наданні дозволу ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на АДРЕСА_2; зобов'язати Кременчуцьку міську раду розглянути заяву ОСОБА_5 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на АДРЕСА_2 з урахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року його касаційну скаргу відхилено.

У поданих до Верховного Суду України заявах ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу касаційного суду, направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статей 1216, 1268, пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2004 року, положень Цивільного кодексу України 1963 року.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, 13 травня 2015 року, ухвалу цього ж суду

від 29 жовтня 2014 року, постанову Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що у разі знищення об'єкта, щодо якого проведено державну реєстрацію прав, саме власник подає реєстратору БТІ заяву про закриття розділу Реєстру прав та реєстраційної справи. У разі знищення майна, право на яке підлягає державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Припинення права власності на майно у зв'язку з його знищенням має відбуватись у передбаченому законодавством позасудовому порядку. ОСОБА_5, як власником 1/6 житлового будинку на АДРЕСА_2, до державного реєстратора зазначена вище заява не подавалася. За таких обставин, висновок Кременчуцької міської ради Полтавської області про припинення права власності на об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_5 на спірній земельній ділянці з посиланням на

пункт 4 частини першої статті 346 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843393/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> та частини другої статті 349 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843396/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> 2004 року, є неправильним, оскільки у разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Тобто, припинення права власності на таке майно пов'язується з фактом звернення власника до відповідного органу та наявністю рішення цього органу про виключення знищеної речі з державного реєстру. З моменту внесення відповідних змін до реєстру припиняється право на це майно. Крім того, пункт 5 рішення Кременчуцької міської ради від 28 серпня 2012 року про відмову в надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_4 є законним та обґрунтованим і чинним на сьогоднішній день. Рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30 жовтня 2012 року, яке прийняте на виконання скасованого рішення суду, щодо надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою на АДРЕСА_1 на земельній ділянці, на якій розміщено об'єкт нерухомого майна, що належить ОСОБА_5 на праві власності, є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси останнього. Крім того, розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 18 липня 2013 року щодо зміни поштової адреси, рішення Крюківської районної ради м. Кременчука

від 08 серпня 2013 року в частині затвердження проекту землеустрою й передання у власність земельної ділянки ОСОБА_4 є незаконним і порушують цивільні права та інтереси ОСОБА_5 Видача свідоцтва про право власності на земельну ділянку та державна реєстрація є похідними від рішення про передачу у власність земельної ділянки, тому вимоги про визнання недійсним свідоцтва та скасування державної реєстрації також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У наданих для порівняння:

- рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року, ухваленого в справі за позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на будинок, суд касаційної інстанції виходив з того, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина, за яким відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2004 року, а підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК України 1963 року;

- ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року, постановленій у справі за позовом про визнання приватизації квартири недійсною, анулювання свідоцтва про право власності та витребування майна, суд касаційної інстанції керувався тим, що відповідно до пункту 4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України 2004 року норми зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року й не мають триваючого характеру, то суд при розгляді справи повинен був керуватися положенням ЦК України 1963 року;

- рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року, ухваленого в справі за позовом про визнання права власності та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, суд касаційної інстанції виходив з того, що право власності позивачки на частину житлового будинку підтверджується записом у технічному паспорті. За позивачкою зареєстровано право власності на спірну частину житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину. Належних доказів про визнання недійсним вказаного свідоцтва або скасування реєстрації права власності у справі немає, а оскаржуване свідоцтво про право на спадщину видане на ім'я відповідача за відсутності правової підстави та у порушення цивільних прав та інтересів позивачки;

- постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року, постановленій у справі за позовом про скасування рішення про оформлення права власності на квартиру, визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на частину квартири, суд керувався тим, що відкриття спадщини й прийняття її спадкоємцями мало місце до введення в дію ЦК України 2004 року. Суд без урахування положень частин четвертої, п'ятої Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року безпідставно застосував до цих правовідносин норми статей 1261, 1268 цього кодексу, які застосуванню не підлягали, і не застосував норми ЦК України 1963 року, статтю 145 ЖК України, положення Типового статуту житлово-будівельного кооперативу (у редакції постанови Кабінету Міністрів УРСР від 27 червня 1972 року № 297) та Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу від 30 квітня 1985 року № 186, які підлягали застосуванню.

Зміст наданих заявником для порівняння судових рішень судів касаційної інстанції та їх порівняння із судовим рішенням, яке він просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Доводи, які викладені в заявах не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктами 1, 4 статті 355 ЦПК України, для перегляду судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до Кременчуцької міської ради, Крюковської районної ради м. Кременчука, ОСОБА_4 про визнання частково протиправними та нечинними рішень, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та зобов'язання розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за заявами ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук