У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів:Леванчука А.О., Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Закарпатської філії акціонерного страхового товариства «Вексель», ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом, у якому просили стягнути з Закарпатської філії акціонерного страхового товариства «Вексель» (далі - Закарпатська філія АСТ «Вексель») та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 5 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь ОСОБА_7 21 253 грн 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди. Позивачі посилалися на те, що 18 липня 2006 року близько 14 год. 00 хв. на автодорозі Мукачево-Рогатин сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої сталося зіткнення автомобіля «ГАЗ-53», номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_8 та автомобіля «Renault Trafic 2.1 D», номерний знак НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_7 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено вказані транспортні засоби та завдано тілесні ушкодження ОСОБА_6, яка була пасажиром автомобіля «Renault Trafic 2.1 D».

Постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2007 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 липня 2006 року № ВА/9282012, виданого Закарпатською філією ACT «Вексель», ОСОБА_8 застрахував свою цивільно-правову відповідальність за шкоду завдану третім особам, яка настає під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля марки «ГАЗ-53», номерний знак НОМЕР_1. Згідно висновку спеціаліста автотоварознавчого дослідження від 3 серпня 2006 року № 3665 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Trafic 2.1 D», номерний знак НОМЕР_2, становить 21 253 грн 86 коп. Листом від 17 грудня 2008 року № 875 Закарпатська філія ACT «Вексель» відмовила ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у виплаті страхового відшкодування, у зв'язку з цим позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2012 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 21 253 грн 86 коп. на відшкодування матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля «Renault Trafic 2.1 D», номерний знак НОМЕР_2. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 2 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 23 жовтня

2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7 порушують питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Місцевим судом встановлено, що постановою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2007 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України, оскільки 18 липня 2006 року близько 14 год.00 хв. керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ-53», номерний знак НОМЕР_1, на автодорозі Мукачево-Рогатин між населеними пунктами Тячів - Р.Поле він порушив Правила дорожнього руху та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Renault Trafic 2.1 D», номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_10, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та отриманння пасажиром автомобіля «Renault Trafic 2.1 D» ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Згідно висновку спеціаліста автотоварознавчого дослідження від 3 серпня 2006 року № 3665 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Trafic 2.1 D», номерний знак НОМЕР_2, становить 21 253 грн 86 коп.

Судом також встановлено, що відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 липня 2006 року № ВА/9282012, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ГАЗ-53», номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_8 була застрахована у Закарпатській філії ACT «Вексель». Листом від 17 грудня 2008 року № 875 Закарпатська філія ACT «Вексель» відмовила ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у виплаті страхового відшкодування. Постановою Господарського суду м. Києва від 18 травня 2010 року у справі № 44/282-б ACT «Вексель» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Позивачі з заявами-вимогами щодо включення їх до реєстру кредиторів до ліквідатора не зверталися.

Встановивши вищезазначені обставини у справі, застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 23, ч. 3 ст. 998, ч. 1 ст. 1166 ЦК України та ст. ст. 22, 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в даному випадку права позивачів були порушені з вини відповідача ОСОБА_8, а тому з останнього слід стягнути матеріальну шкоду, завдану власнику автомобіля «Renault Trafic 2.1 D», номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_7, а також моральну шкоду, завдану пасажиру автомобіля «Renault Trafic 2.1 D», номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_6

Апеляційний суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції і посилаючись на норми Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_7 щодо відшкодування матеріальної шкоди, заявлені після встановленого ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 31 вказаного Закону місячного строку, а тому задоволенню не підлягають.

Однак з такими висновками судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Суди, у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та у відповідності до ст. 33 ЦПК України не залучили до участі у справі Моторне (транспортне) страхове бюро України в якості співвідповідача, яке у відповідності до ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має відповідати у разі ліквідації страхової компанії, яка взяла на себе відповідальність за зобов'язаннями по відшкодуванню шкоди.

Отже оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору і ці порушення були допущені як місцевим судом, так і апеляційним судом, то рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду і цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 липня 2012 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий Г.В. Юровська Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур

А.В. Маляренко

В.А. Нагорняк