АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 653/365/15-ц
Провадження №22-ц/791/2273/15 Головуючий в І інстанції Крапівіна О.П.
Справа №653/365/15-ц
Категорія: 33 Доповідач: Воронцова Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 10 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.
Ігнатенко П.Я.
При секретарі:Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Херсонської області, треті особи: прокуратура Генічеського району, Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головне територіальне управління юстиції Херсонської області про відшкодування шкоди завданої органами попереднього слідства, прокуратури і суду, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що 05 травня 2001 року прокуратурою Генічеського району було порушено відносно неї кримінальну справу за ч.2 ст.165, ч.1ст.172 КК України і відсторонено від виконання службових обов'язків на період слідства.

У кримінальній справі неодноразово постановлялися обвинувальні вироки відносно неї у зв'язку з чим 07 березня 2003 року наказом начальника обласного управління юстиції її було звільнено з займаної посади на підставі п.7 ст.36 КЗпП України.

Судами вищестоящих інстанції обвинувальні вироки скасовувалися і справа неодноразово направлялася на додаткове розслідування.

08 травня 2008 року прокуратурою Генічеського району кримінальна справа відносно неї була припинена з реабілітуючих підстав.

Незважаючи на судові рішення, ухвалені за її позовом до Головного управління юстиції про поновлення на попередній посаді, які остаточно набрали чинності 30 вересня 2010 року відповідач виніс наказ №05-1/94 про її поновлення на роботі лише 08 лютого 2011 року.

Позивач вважає, що має право на виплату їй заробітної плати за вимушений прогул, компенсації за невикористані дні відпуски, доплату за вислугу років, надбавки до заробітної плати, середньомісячний госпрозрахунок за період з 07 березня 2003 року по 08 лютого 2011 року, які вважає матеріальною шкодою, завданою їй внаслідок незаконного порушення кримінальної справи, незаконного засудження, незаконного звільнення з роботи.

Посилаючись на ст.3, 4, 6, 7 Закону України «Про порядок відшкодовування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», просила стягнути з Державного казначейства України і прокуратури Херсонської області матеріальну шкоду, заподіяну вимушеним прогулом і втратою заробітку в сумі 137 000 грн.

Зобов'язати Головне управління юстиції в Херсонської області здійснити розрахунок платежів з її заробітку до Пенсійного фонду та стягнути з відповідачів дану суму до Пенсійного фонду.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 87 051, 92 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання цих коштів з рахунків Державної казначейської служби України, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду Державна казначейська служба України посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, що регулюють спірні відносини та не відповідність висновків суду обставинам справи просила його у частині задоволених позовних вимог скасувати, ухвалити нове, яким відмовити у їх задоволенні.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції вважав, що вона має право на відшкодування заподіяної їй шкоди внаслідок незаконних дій працівників прокуратури, які призвели до її незаконного звільнення з займаної посади - державного нотаріуса та втрати нею заробітку, на підставі Закону України «Про порядок відшкодовування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду ».

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, оскільки до нього він дійшов повно з'ясувавши обставини справи, дав належну оцінку зібраним у справі доказам, правильно визначився з матеріальним законом, який регулює спірні правовідносини та вирішив спір.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, наказом виконуючого обов'язки начальника Херсонського обласного управління юстиції №06-1/42 від 07 березня 2003 року, ОСОБА_1. державного нотаріуса Генічеської державної нотаріальної контори, звільнено з займаної посади 07 березня 2003 року у зв'язку з набранням законної сили вироку суду за п.7 ст.36 КЗпП України (а.с.2).

Постановою слідчого прокуратури Генічеського району від 15 травня 2008 року кримінальну справу відносно ОСОБА_1. за ст.366 КК України закрито за недоведеністю її участі у скоєнні злочину (а.с.31)

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 05 травня 2009 року, яка набрала чинності, поновлено ОСОБА_1. на посаді державного нотаріуса Генічеської нотаріальної контори з 07.03.2003 року (а.с.8-9), про що Головним управлінням юстиції в Херсонської області 08.02.2011 року видано відповідний наказ, за №05-01/94 (а.с.4).

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснювала оперативно розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно приписів ст.1 Закону України «Про порядок відшкодовування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду » №26794-ВР від 01 грудня 1994 року, у редакції на момент дії спірних правовідносин, підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладання арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обтяжують права громадян.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку (п.2 ст.2 Закону) закриття кримінального провадження за відсутності події кримінального правопорушення, відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді.

Аналіз наведених норм закону свідчать про наявність передбачених ним підстав для відшкодування шкоди - втраченого заробітку позивачкою у період її незаконного звільнення з посади.

Доводи апеляційної скарги ДКСУ про те, що незаконність дій посадових осіб не доведена в установленому порядку спростовуються постановою слідчого прокуратури Генічеського району від 15.05.2008 року про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_1. за недоведеністю її участі у скоєнні злочину та постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 05.05.2009 року про поновлення ОСОБА_1. на посаді державного нотаріуса Генічеської нотаріальної контори з 07.03.2003 року у зв'язку з тим, що підстави її звільнення - вирок суду, який скасовано, відпали.

Посилання апелянта на те, що суд не зазначив внаслідок яких незаконних дій порушені права позивача підлягають відхиленню, оскільки такі дії заключаються у незаконному порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1., незаконному притягненні її до кримінальної відповідальності і як наслідок вказаних дій - незаконному звільненні з займаної посади.

Вказівка апелянта на те, що наказ про звільнення позивачки з посади від 07.03.2003 року, постановою Вищого адміністративного суду України від 03.07.2012 року не скасовано та не визнано недійсним, не заслуговує на увагу і підлягає відхиленню, оскільки у даній постанові суду мова йде про те, що на момент прийняття наказу про звільнення ОСОБА_1. 07.03.2003 року набрав чинності обвинувальний вирок суду відносно неї. Однак дана обставина не спростовує того факту, що цей вирок був скасований Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а кримінальне провадження у справі було закрито з реабілітуючих підстав.

Тому доводи апелянта про те, що відшкодування шкоди позивачці повинно здійснюватися на загальних підставах - за рахунок винної особи, а не Держави, підлягають відхиленню, як такі що не ґрунтуються на законі і висновки суду не спростовують.

Посилання апелянта на ту обставину, що відповідно до Закону підлягає відшкодуванню заробіток не одержаний громадянином за час відсторонення від роботи, а не звільнення з посади, є надуманими і такими, що не ґрунтуються на законі, тому підлягають відхиленню.

Відповідно до приписів ст.4 Закону, відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.1 ст.3 - заробіток та інші грошові доходи, які громадянин втратив внаслідок незаконних дій, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п.1 ст.3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади).

Відсторонення від роботи у контексті системного аналізу норм даного Закону, слід розуміти як безпосередньо відсторонення від займаної роботи (посади), так і звільнення з роботи (посади).

Так, згідно приписів ст.6,7 Закону, громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв'язку з незаконним засудженням або відстороненням від посади у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді). Час, протягом якого громадянин не працював у зв'язку з незаконним відстороненням від роботи (посади), зараховується як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково вказав у рішенні про стягнення на користь ОСОБА_1. грошових коштів за рахунок Державної казначейської служби України і що Казначейство не уособлює в собі Державу Україна підлягають задоволенню частково.

Так, суд в резолютивній частині рішення зазначив про стягнення грошових коштів за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з рахунків Державної казначейської служби України, хоча необхідно було зазначити з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Згідно зі ст.2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.

ЇЇ в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Відповідно до п.4 Положення про Державну казначейську службу України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів - є Державна казначейська служба України, яка зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

З огляду на зазначене резолютивна частина рішення суду підлягає зміні з зазначенням про стягнення грошових коштів на користь ОСОБА_1. на відшкодування втраченої заробітної плати за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Пункт другий резолютивної частини рішення Генічеського районного суду від 25 червня 2015 року змінити, виклавши його у наступній редакції:

Стягнути на користь ОСОБА_1 87 051грн. 92 коп. на відшкодування втраченої заробітної плати за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: