Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/4314/14-ц Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді : Коломієць О.С.

суддів: Зарицької Г.В., Якухно О.М.

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк» на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15.06.2007р. між сторонами було укладено кредитний договір № VIW3AE00001844, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 22254,83 дол. США, зі сплатою 0,84 % на місяць та строком повернення до 13.06.2012р. В звязку з невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню отриманих коштів виникла заборгованість, яка включає несплату відсотків, комісії та пені, загальною сумою - в сумі 53633,25 дол. США, яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 20.10.2014р. у розмірі 21557,58 дол. США по відсоткам та 1277,56 дол. США заборгованості по комісії, всього 22835,14 дол. США . Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, вказуючи на незаконність та необґрунтованість рішення через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення суду в частині відмови у задоволенні стягнення суми пені та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залити без змін. Зокрема зазначив, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення пені в доларах, не врахував умови кредитного договору, пунктом 4.1. якого визначено, що пеня сплачується в гривневу еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати та вимоги ст. 533 ЦПК України, а також в порушення вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному зясуванню обставин справи, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема, не запропонував позивачеві надати грошовий розрахунок кредитної заборгованості із розрахунком пені в гривнях.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порушені права банку підлягають захисту, оскільки відповідач порушив умови кредитного договору. Однак, зважаючи на пункт 4.1. кредитного договору, яким встановлена сплата пені в гривнях, прийшов до висновку, що вимога позивача про стягнення пені в доларах не підлягає до задоволення.

Проте, повністю з таким висновком суду погодитись неможливо з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.06.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № VIW3AE00001844 (а.с.9-13), відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 15 червня 2007 року по 13 червня 2012 року включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 28 313,68 доларів США на наступні цілі: купівля автомобіля 22 254,83 доларів США, а також у розмірі 6058,85 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14 % від суми вказаного кредиту щомісячно в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 даного договору.

Згідно умов договору ОСОБА_2 зобов'язувався сплачувати щомісячний платіж з 20 по 25 число кожного місяця у розмірі 506,44 дол. США для погашення боргу, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Відповідно до п.7.4 кредитного договору, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених пп. 1.1, 2.2.4, 3.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

З наданого банком під час розгляду справи в суді першої інстанції розрахунку вбачається, що станом на 20.10.2014р. відповідач мав заборгованість по кредиту в розмірі 53633,25 дол.США, яка складалась із: заборгованості по відсоткам -21557,58 дол.США; заборгованості по комісії за користування кредитом 1277,56 дол.США; пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 30798,11 дол.США.

Вирішуючи спір у справі, суд врахував вищевказані вимоги закону та встановивши, що ОСОБА_2 належним чином зобовязань, передбачених кредитним договором, не виконує, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками та комісією.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення суми пені через те, що її розмір обрахований в іноземній валюті виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційний курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як вбачається з розрахунку кредитної заборгованості, пеня, нарахована за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, станом на 20.10.2014р. складає 30798,11 дол.США (а.с. 6-8).

Проте, у п. 4.1 кредитного договору зазначено, що нарахування пені за цим договором здійснюється у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривнях. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (а.с.13).

Разом з тим, положення ч.2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Таким чином, враховуючи положення кредитного договору, до стягнення підлягає пеня у розмірі визначеному у гривневому еквіваленті відповідно до курсу НБУ станом на 20.10.2014 року в розмірі 398 835,52 грн. (30798,11 дол.США х 12,95 грн.). Сам факт нарахування пені в іноземній валюті не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про її стягнення.

Проте, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені виходячи з наступного.

З наданого банком під час розгляду справи розрахунку вбачається, що заборгованість по тілу кредиту у відповідача відсутня, наявна лише заборгованість по відсоткам в розмірі 21557,58 дол.США та по комісії за користування кредитом 1277,56 дол.США.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 10000 дол.США, що в гривневому еквіваленті буде складати 129 500,00 грн.

З цього приводу є правова позиція Верховного Суду України висловлена у постанові від 03 вересня 2014р. у справі № 6-100цс14, яка в силу ст.360-7 ЦПК має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У звязку з вищевикладеним, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 суми пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового - про часткове задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача пені станом на 20.10.2014 р. в розмірі 129 500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк» суми пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк» пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором № VIW3AE00001844 від 15.06.2007 року станом на 20.10.2014 р. в розмірі 129 500 (сто двадцять девять тисяч пятсот) грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: