Провадження № 2-о/752/242/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.09.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з заявою про встановлення факту належності йому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.1995 р. № 3-3944, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Ісаевою О.Ю.

Свої вимоги він обгрунтував тим, що згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.09.1995 р. він є власником будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1

Звернувшись 29.07.2015 р. до Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції з заявою про державну реєстрацію права власності, він отримав рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації на підставі зазначеного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.1995 р. № 3-3944, виданого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Ісаевою О.Ю., оскільки в даному правовстановлюючому документі по батькові спадкоємця зазначено «ОСОБА_1», що не відповідає даним в паспорті громадянина України, де по батькові заявника зазначено ОСОБА_1.

Зазначені неточності, що стали можливими в зв»язку з довільним перекладом по батькові з російської мови, якою були складені всі правовстановлюючі документи за часів СРСР, перешкоджають реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Оскільки «ОСОБА_6» та «ОСОБА_7» є ідентичними іменами, то на підставі положень ст.256 ЦПК України заявник просить встановити факт належності йому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.1995 р. № 3-3944.

В судове засідання заявник та його представник не з»явились, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з»явився, надавши клопотання про розгляд справи у відсутність представника Реєстраційної служби.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.09.1995 р. державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Ісаевою О.Ю. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за № 3-,3944, відповідно до якого ОСОБА_1, як спадкоємцю ОСОБА_4, спадкодавець заповідав будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1

Право власності на АДРЕСА_1 Вінницького району Вінницької області було зареєстровано Вінницьким обласним об»єднанням бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1.

Відповідно до даних, зазначених в паспорті громадянина України, який виданий Харківським РУ ГУ МВС в м.Києві 30.06.2000 р., по батькові заявника зазначено - «ОСОБА_1», у російському варіанті - «Афанасьевич».

На підставі положень п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

В якості доказів до заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заявник додав безпосередньо Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, копію паспорта громадянина України, технічний паспорт на домоволодіння, копію сторінок із Словника-довідника «Власні імена людей» під редакцією Л.Г.Скрипника та відмову Державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Подані заявником докази не підтверджують належність ОСОБА_1 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а лише підтверджують ті обставини, які стали підставою звернення до суду.

Будь-яких інших доказів на підтвердження належності ОСОБА_1 Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також на підтвердження того, що неточності у зазначенні по батькові, якщо такі були допущені при видачі Свідоцтва, не можуть бути виправленні органом, який його видав, суд надано не було.

В судове засідання ні заявник, ні його представник не з»явились і додаткових доказів, крім наявних в матеріалах справи, не надали, будь-яких клопотань про їх витребування не заявляли.

Доказів, які наявні в матеріалах цивільної справи, суд вважає недостатніми для встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику.

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 209, 213-215, 256-258 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Реєстраційна служба Вінницького районного управління юстиції Вінницької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя