АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/316/15 Справа № 183/2698/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Парфьонов Д. О. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Дніпропетровської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями досудового слідства та прокуратури, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями досудового слідства та прокуратури.

Позов обґрунтовував тим, що 11 квітня 2003 року прокурором Новомосковського району було порушено кримінальну справу № 10039016, за якою йому було пред'явлено звинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 365 КК України - перевищення службових повноважень.

З вересня 2003 року по листопад 2011 року кримінальна справа розглядалась судами, яка за цей час тричі направлялась до додаткове розслідування до прокуратури Новомосковського району.

17 вересня 2010 року Новомосковською міжрайонною прокуратурою Дніпропетровської області вищевказане кримінальне провадження було закрито за ч.1 ст.6 УПК України - за відсутністю події злочину.

В межах кримінальної справи № 10039016 йому у вересні 2010 року йому було пред'явлене інше обвинувачення - у службовій недбалості за ч. 2 ст. 367 КК України. Однак, постановою старшого слідчого Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області від 12 березня 2012 року кримінальна справа була закрита у зв'язку з неможливістю довести його участь у скоєнні злочину.

Зазначає, що під судом та слідством він перебував з 11 квітня 2003 року по 12 березня 2012 року. За цей час незаконними діями досудового слідства та прокуратури йому було спричинено значну матеріальну та моральну шкоду.

Так, постановою слідчого Новомосковської районної прокуратури Дніпропетровської області від 01 липня 2003 року його будо відсторонено від посади старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції Дніпропетровської області на час проведення слідства и, як наслідок, заробітна плата за липень - жовтень 2003 року йому не була виплачена. Пропрацювавши чотири місяці без заробітної плати, він був змушений звільнитися з роботи, втратив при цьому стаж державного службовця. Його середньомісячна заробітна плата на той час складала 502,53 грн., тобто загальний обсяг матеріальної шкоди становить 2010, 10 грн.

У подальшому, він неодноразово працевлаштувався, однак, після того, як роботодавцям ставало відомо про наявність кримінальної справи відносно нього, йому приходилось звільнятися з роботи. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності та відсторонення від роботи спричинило шкоду його діловій репутації, від нього відвернулися колеги, друзі, внаслідок нервових переживань у нього розпочалась безсоння, нервова роздратованість. Внаслідок матеріальних витрат, пов'язаних з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, він не міг дозволити собі належне лікування, відпочинок, повноцінне харчування. Моральну шкоду, завдану йому незаконними діями досудового слідства та прокуратури він оцінює у 150 000 грн. (а.с.1-3)

Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області та прокуратура Дніпропетровської області позовні вимоги не визнали.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Відшкодовано за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 у відшкодування завданої моральної шкоди 112 665 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до ст. 1176 ЦК України, шкода, заподіяна фізичній особі незаконними діями органу дізнання відшкодовується державою, а не конкретною юридичною особою, позивач не навів докази будь-яких правовідносин між ним та Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, відсутні факти нанесення органом казначейства моральної шкоди позивачу, бо органи казначейства, маючи статус юридичної особи, не уособлюють собою державу Україна, а їх рахунки не уособлюють Державний бюджет. Завдана шкода відшкодовується за рахунок коштів Державного бюджету Державною казначейської службою України в порядку, встановленому чинним законодавством. Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду" від 01 грудня 1994 №266/94-ВР встановлено вичерпний перелік підстав, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, а також визначено органи на які покладається вчинення дій по забезпеченню відшкодування шкоди, завданої громадянинові, та пов'язані з цим обов'язки зазначених органів.

Право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду дає лише встановлена незаконність дій посадових осіб вказаних органів, в матеріалах справи відсутні документи (докази), які б підтверджували факт незаконності дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду, працівників зазначених органів, незаконність дій не доведена у встановленому законом порядку.

З рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог, не погодився також і ОСОБА_2, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його змінити та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог щодо заподіяної шкоди прокуратурою та стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 127 118 грн. та матеріальну шкоду - 1360 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області підлягає задоволенню, а скарга ОСОБА_2 - частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що позивач в зв'язку з порушенням кримінальних справ, з 11 квітня 2003 року по 12 березня 2012 року перебував під слідством та судом. Йому було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Статтею 1176 ЦК України передбачено право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду з підстав передбачених законом.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР, в редакції, чинній на час виникнення правовідносин, відшкодуванню шкода, завдана громадянинові, зокрема, внаслідок: незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

З наведених в статті 1 цього Закону підстав громадянинові відшкодовується моральна шкода( ст. 3).

Статтею 4 Закону передбачено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Статті 12,13 Закону регулюють порядок розгляду відшкодування шкоди. Розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган проводив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо справу закрито судом при розгляді її в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції.

У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора.

Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2003 року прокурором Новомосковського району Дніпропетровської області була порушена кримінальна справа № 10039016 за фактом перевищення службових повноважень працівниками Відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції, за ознаками ч.3 ст. 365 КК України. (а.с.4)

01 липня 2003 року ОСОБА_2, який працював на посаді старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новомосковського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за зазначеною кримінальною справою було висунуте обвинувачення за ч.3 ст. 365 КК України - перевищення службових повноважень.

За наказом ВДВС Новомосковського районного управління юстиції у Дніпропетровській області від 08 липня 2003 року позивач був відсторонений від посади з 09 липня 2003 року на час проведення попереднього слідства. ( а.с.35)

Наказом відділу ДВС Новомосковського районного управління юстиції у Дніпропетровській області № 21-к від 16 жовтня 2003 року ОСОБА_2 було звільнено з старшого державного виконавця за власним бажанням, ст.38 КЗпП України з 16 жовтня 2003 року (а.с.36)

12 березня 2012 року кримінальна справа відносно позивача закрита за недоведеністю участі у скоєнні злочину. (а.с.11-15)

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що незаконними діями досудового слідства та прокуратури позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала в тому, що позивач переніс страждання внаслідок фізичного чи психічного впливу, зазначені обставини призвели до позбавлення можливостей реалізації позивачем своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, а тому виходячи з положень ст.ст. 1-5, 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Однак постановлене судом рішення є передчасним.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожній особі на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Право на заміну відповідача в судовому процесі закон надає виключно позивачу.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку (ст.33 ЦПК України).

Згідно ст. 16 ЦК України та ст. 11 ЦПК України кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту в суді своїх прав і розпоряджається предметом спору на власний розсуд; суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Заперечуючи в судовому засіданні проти позову, а також в апеляційній скарзі, Головне управління державної казначейської служби України в Дніпропетровській області зазначало, що є лише юридичною особою у якої відсутня компетенція діяти від імені Держави по заявленим вимогам, які вирішуються Державною казначейською службою України, однак суд не перевірив чи заявлено вимоги до належного відповідача.

Частина 4 ст. 10 ЦПК України зобов'язує суд сприяти: всебічному і повному з'ясуванню щодо обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція скасовує рішення якщо судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Суд допустив такі порушення. Всупереч вказаним нормам закону судом не встановлено: фактичні обставини по справі, не уточнено позицію позивача про залучення у справу Державного казначейства України, не надано роз'яснень стосовно первинного звернення позивача за вирішенням заявлених вимог до прокуратури для прийняття ними в межах компетенції ( ст. 19 Конституції України) рішень стосовно заявлених вимог, як того вимагає Закон.

Суд зробив передчасні висновки та постановив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року - скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий Л.М. Болтунова

Судді: С.П. Козлов

В.О. Тамакулова