У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Юровської Г.В.,
суддів:Леванчука А.О., Мазур Л.М., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про приведення об'єкту до попереднього стану, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області (далі - Інспекція ДАБК), про приведення об'єкту до попереднього стану, посилаючись на те, що відповідач без затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації та необхідного дозволу, провів будівельні роботи із збільшенням площі забудови та добудовою другого поверху житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 4 березня 2014 року в задоволенні позову Київської районної адміністрації Одеської міської ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2014 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення у справі про задоволення позову. Зобов'язано ОСОБА_6 власними силами і за рахунок власних коштів привести до попереднього стану житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до технічного паспорту КП ОМБТІ та РОН від 9 квітня 2004 року № 2370.023. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального та матеріального права, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції було встановлено, що відповідно до договору дарування від 16 березня 2004 року, який зареєстровано в комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» (далі - КП «ОМБТІ та РОН»), відповідач ОСОБА_6 є власником трикімнатної квартири АДРЕСА_2, яка розташована на першому поверсі одноповерхового будинку та складається з трьох кімнат загальною площею 71,9 кв. м., житловою площею 36,5 кв. м.

Судом також встановлено, що відповідач, як власник вищезазначеної квартири здійснив будівельні роботи із збільшенням площі забудови та добудовою другого поверху до житлової квартири без наявного дозволу на виконання вказаних робіт та за відсутністю проектної документації.

8 листопада 2012 року власник сусідньої квартири № 3 у вказаному будинку ОСОБА_7 звернулася до Київської районної адміністрації Одеської міської ради з письмовою скаргою щодо проведення відповідачем і власником квартири № 4 самочинного будівництва (а. с. 9).

9 листопада 2012 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради на адресу ОСОБА_6 було надіслано лист щодо зупинення усіх видів будівельних робіт в триденний термін, при цьому зобов'язано останнього надати декларацію Інспекції ДАБК в Одеській області, проектну документацію та правовстановлюючі документи на належну йому квартиру.

25 січня 2013 року на підставі скарги ОСОБА_7, позивачем було проведено перевірку та складено акт про те, що відповідачем, без затвердженої у встановленому законом порядку проектної документації та необхідного дозволу проведено будівельні роботи із збільшенням площі забудови та добудовою другого поверху до житлового будинку АДРЕСА_1 м. Одесі.

Листом від 28 січня 2013 року № 01/12-597 Інспекція ДАБК в Одеській області повідомила заступника Київської районної адміністрації Одеської міської ради, що право ОСОБА_6 на виконання будівельних робіт не реєструвалося, факт виконання будівельних робіт встановлено не було (а. с.7).

У відповідності до акта від 25 січня 2013 року Київська районна адміністрація Одеської міської ради 6 лютого 2013 року прийняла розпорядження № 60, згідно якого відповідача було зобов'язано власними силами і за рахунок власних коштів привести до попереднього стану, відповідно до технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН», самочинно реконструйовану квартиру шляхом знесення у п'ятиденний термін добудованого другого поверху за адресою: АДРЕСА_3 (а. с.5).

Однак ОСОБА_6 відмовився виконати вищевказане розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради, що і стало підставою для звернення останньої з даним позовом до суду.

Суд апеляційної інстанції, як на підставу задоволення позову, посилався, зокрема, на положення ч. 6 ст. 376 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

Разом з цим апеляційний суд не звернув увагу та не надав належної правової оцінки в порушення вимог ст. ст. 60, 212, 303 ЦПК України щодо введення в експлуатацію спірної добудови до квартири та її переобладнання (Декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 4 квітня 2014 року). При цьому в оскаржуваному рішенні суду відсутні посилання на докази (висновок експертизи, тощо) щодо порушень відповідачем будівельних норм і правил при здійсненні такої прибудови, переобладнання та не перевірено наявність згоди всіх співвласників на проведення реконструкції.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.В. Юровська Судді: А.О. Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А. Нагорняк