АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/287/15 Головуючий 1-інстанції - Попрас В.О.
Категорія - відшкодування
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.

за участю секретаря - Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" на рішення Київського районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт", треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з КСП «Харківгорліфт» на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, що сталося 01 квітня 2009 року один мільйон грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 14 січня 2009 року він працював в КСП «Харківгорліфт» слюсарем з ремонту автомобілів третього розряду.

01 квітня 2009 року об 11 год. 30 хв. під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок на підприємстві: він отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок наїзду на нього автомобілю під керуванням водія ОСОБА_5

29 липня 2009 року був складений Акт № 10 про нещасний випадок на підприємстві (Форма Н-1), яким підтверджено факт настання нещасного випадку на виробництві. Внаслідок отриманих травм він став інвалідом першої групи та втратив можливість ходити, оскільки перестав відчувати обидві ноги. З часу нещасного випадку до теперішнього часу переніс велику кількість операцій та у подальшому ще потребує їх проведення, що підтверджується відповідними медичними виписками, довідками та висновками.

Відповідач, в особі представника за довіреністю, посилаючись на скрутний фінансовий стан підприємства. висновки автотехнічної експертизи та судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди просив позов задовольнити частково, в сумі, не більш ніж 60000,00 грн. та визначити відшкодування щомісячними платежами по 10 000,00 грн.

До участі у справі в якості третіх осіб судом залучено ОСОБА_5 і ОСОБА_6.(ас.52).

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків, що сталося 01 квітня 2009 року, - двісті тисяч грн., а на користь держави - 3654,00 грн. - судового збору.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення Київського районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2014 змінити, скасувати його в частині часткового задоволення позовних вимог, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі: стягнути з Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв'язку з ушкодженням здоров'я під час виконання трудових обов'язків 1 000 000 (один мільйон) гривень 00 копійок.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки, з'ясувавши обставини, що мають значення для справи, суд не надав належної оцінки усім одержаним під час судового розгляду справи доказам, не застосував норму права, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин.

Зазначає, що частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не дотримався принципів виваженості, розумності та справедливості, фактично не врахував істотність вимушених змін у житті позивача, глибину, тяжкість та тривалість його моральних страждань.

Вказує, що оцінюючи розмір моральної шкоди в 1000 000,00 гривень, позивач виходив з того, що його моральні страждання не припиняться протягом всього життя, оскільки можливість ходити не може бути відновлена. Також враховував неможливість працевлаштування, у зв'язку із повною втратою працездатності та істотність змін в його соціальному житті, необхідність отримання постійного стороннього догляду протягом всього життя, практично постійну залежність можливості підтримання власної життєдіяльності від надання допомоги іншими особами.

Зазначене вимагає від позивача значних додаткових зусиль для організації власного життя. Тяжкість та глибину його моральних страждань підсилює також неможливість мати сім'ю, дружину, дітей.

Зазначені обставини суд першої інстанції не врахував у повному обсязі, та занизив розмір відшкодування моральної шкоди до 200 000 (двохсот тисяч) гривень.

Вважає, що врахування суду поведінки позивача під час отримання ним трудового каліцтва є невірним, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 1188 ЦК України якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Комунальне спеціалізоване підприємство "Харківгорліфт" в апеляційній скарзі просить зменшити розмір стягнення з нього коштів до 60 000 грн. та визначити строки виплати присудженої суми зі здійсненням щомісячних платежів по 10 000 грн.

В обгрунтування скарги посилається на те, що висновки суду частково не відповідають обставинам справи, не підтверджуються доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначає, що висновок суду про те, що позивач вимушений постійно проходити оперативні втручання, ґрунтується тільки на показаннях самого позивача та свідків, і на застарілій медичній документації (витягу з історії хвороби), яка стосується стану здоров'я ОСОБА_3 у 2009-2010 роках. Офіційного документального підтвердження з боку фахівців-медиків щодо постійного проходження оперативних втручань у теперішній час в матеріалах справи немає.

Стверджує, що висновок суду суперечить довідці МСЕК серії ХАР-08 № 002606 від 15.08.2014 року про встановлення ОСОБА_3 першої групи інвалідності та 100% ступеню втрати професійної працездатності не безстроково, а до 01.09.2016 року, тобто на даний час фахівцями не визнано хворобу ОСОБА_3 стійкою.

Наголошує, що судом зовсім не врахована участь відповідача у реабілітації ОСОБА_3 після нещасного випадку: відвідування потерпілого в лікарні та на дому, виготовлення йому спеціального ліжка з приладами для відновлення здоров'я, встановлення пандусу в під'їзді, надання автотранспорту для особистих потреб та інше.

Вказує, що визначаючи розмір відшкодування, суд не в повній мірі врахував висновки досудового слідства, проведеного за фактом цієї дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що в діях водія КСП «Харківгрліфт» немає вини, а причиною ДТП стало недотримання елементарних загальновідомих правил поведінки на дорозі самим позивачем.

Також вказує, що всупереч п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.92 р. № 6 суд в рішенні не зазначив строки виплати присудженої суми, що може призвести до негативних незворотних наслідків для підприємства: арешту його рахунків, несплати заробітної плати та податків, зупинки діяльності, банкрутства.

Посилається на скрутне економічне становище підприємства, що суттєво ускладнює виконання судового рішення без розстрочки виплат.

На апеляційну скаргу представника позивача представник КСП " Харківгорліфт" подав заперечення, в яких просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга представника позивача задоволенню не пілягає, а апеляцйна скарга КСП " Харківгорліфт" - підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 01.04.2009 року позивачу спричинена моральна шкода, яку має відшкодувати КСП « Харківгорліфт».

Судова колегія погоджується з цим висновком, оскільки він грунтується на законі і відповідає обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 14 січня 2009 року позивач ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Комунальним спеціалізованим підприємством «Харківгорліфт», обіймаючи посаду слюсаря з ремонту автомобілів третього розряду.

01 квітня 2009 року об 11 год. 30 хв. з ОСОБА_3 стався нещасний випадок на підприємстві : він отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок наїзду на нього автомобілю НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5

29 липня 2009 року був складений Акт № 10 про нещасний випадок на підприємстві (Форма Н-1), яким підтверджено факт настання нещасного випадку на виробництві 01.04.2009 р. об 11 год. 30 хв., внаслідок якого ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження. Причинами нещасного випадку стали: порушення вимог безпеки під час експлуатації транспортних засобів, залучення до роботи працівників не за спеціальністю (професією), невиконання вимог інструкції з охорони праці.

29 липня 2009 року був складений Акт спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 01 квітня 2009 року об 11 год. 30 хв. у КСП «Харківгорліфт» (Форма Н- 5), яким потерпілим від нещасного випадку визнано позивача ОСОБА_3 Причинами нещасного випадку визначені: недотримання водієм ОСОБА_5 вимог безпеки при здійсненні руху заднім ходом; залучення заступником директора ОСОБА_6 робітників до робіт, що не входять до їхніх функціональних обов'язків без проведення цільового інструктажу; знаходження ОСОБА_3 позаду автомобіля, який маневрував заднім ходом.

За фактом порушення правил безпеки дорожнього руху та отримання позивачем тяжких тілесних ушкоджень СВ Харківського РВ ГУМВС України в Харківській області було порушено кримінальну справу №90090146. За наслідками проведеного досудового розслідування 25 вересня 2009 року слідчим винесено постанову про закриття кримінальної справи за відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 ч.2 КК України. В постанові містяться також висновки про те, що ДТП 01.04.2009 року, наслідками якої є спричинення ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, сталася з вини самого потерпілого, який порушив вимоги п.4.8, , пп «а2» , «б» п.4.14 Правил дорожнього руху України. (64-65). Вказана постанова є чинною, викладені в ній як такі, що встановлені, обставини не оспорені.

Відповідно до виписок з історії хвороби у зв"язку з отриманою 01.04.2009 року тяжкою сполученою торакальною хребтово-спинномозковою, абдомінальною і кістяковою травмою та її наслідків ОСОБА_3 неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (а.с.25-32)

Внаслідок отриманого трудового каліцтва, згідно довідок МСЕК сер. 10 ААБ №204694 і сер.ХАР-08 № 002606 від 15.08.2014 року. ОСОБА_3 на період з- 15.08.2014 року по 01.09.2016 року встановлена перша група інвалідності, визначена 100 % ступінь втрати професійної працездатності та потреба у постійному стронньому догляді, спеціальному медичному догляді. ( а.с.66)

В зв'язку із встановленням першої групи інвалідності 12.09.2009 року ОСОБА_3 був звільнений з КСП «Харківгорліфт» на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України.

Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Відповідно до положень ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, п. 1 ч.2)

Відповідно до положень ст.1168 ЦК України,ст. 173 КЗпП України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за моральну (немайнову) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи спір суд виходив з того, що від часу отримання травми на виробництві ОСОБА_3 вимушений постійно проходити оперативні втручання та різноманітні медичні процедури, відчуває сильні болі в області хребта у зв»язку з чим змушений приймати сильнодійні знеболювальні препарати. Від отриманих травм у нього порушена функція сечовипускання. Трудове каліцтво повністю змінило життя позивача та призвело до тяжких негативних наслідків; він став інвалідом 1-ї групи у молодому віці, втратив можливість ходити, тривалий час прикутий до ліжка та інвалідного візка. Будь-яких надій на відновлення можливосте ходити лікарі позивачу не надають, тому можливість відновлення його здоров»я на теперішній час повіністю втрачена, що призводить ОСОБА_3 до глибоких моральних страждань, оскільки йому не надають покою розуміння власної безпорадності, потреба у постійній сторонній допомозі.Також суд врахував неможливість працевлаштування позивача, у зв'язку із повною втратою працездатності та недостатність розміру пенсії по інвалідності для проходження ефективного лікування.

Судова колегія не може в повній мірі погодитись з вказними висновками, оскільки 100% втрата професійної працездатності та 1-ша група інвалідності встановлені ОСОБА_3 не безстроково, а до вересня 2016 року, матеріальні витрати позивача на лікування не були предметом судового розгляду і представник ОСОБА_3 - його мати ОСОБА_7 пояснила, що крім пенсії по інвалідності він отримує виплати від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, у тому числі на забезпечення строннього догляду та на лікування.

Крім того, вирішуючи розмір стягнення у відшкодування спричиненої ОСОБА_3 моральної шкоди суд у достатній мірі не врахував грубу необережність самого позивача, яка призвела до тяжких наслідків, відношення відповідача до цих обставин та не надав будь-якої оцінки заяві представника КСП « Харківгорліфт» про застосування положень ч.І ст.1168 ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди шляхом здійснення щомісячних платежів.

Між тим, позивачем та його представниками не заперечується, що підприємство відвідувало позивача у лікарні та на дому, замовило виготовлення йому ліжка зі спеціальними приладами, необхідними для відновлення здоров»я, встановило в під»їзді будинку пандус, забезпечувало послугами автотрансопрта.

На підтвердження доводів апеляційної скарги щодо скрутного фінансового стану підприємства, наявності заборгованості по заробітній платі та недостатності отриманих доходів на покриття витрат підприємства, представником відповідача надані довідка від 05.11.2014 року, заданими якої станом на 2009 рік КСП « Харківгорліфт» обслуговувало 9 районів міста Харкова, а станом на листопада 2014 року - 3 ( Дзержинський, Київський, Орджонікідзевський); звіт про фінансові результати ( звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2014 року; та копії звернень до Департаменту житлового господарства з питань виділення з міського бюджету грошових коштів на поточне утримання для придбання матеріалів і запасних частин на виконання робот , реконструкцію гуртожитків та надання фінансової підтримки підприємству задля виплати заборгованості по заробітній платі (а.с.87-91).

Судова колегія доходить висновку, що неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи призвело до неправильного визначення розміру стягнення у відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди , внаслідок його завищення, що є підставою для відхилення апеляційної скарги представника позивача і часткового задоволення апеляційної скарги відповідача: зміні рішення зі зменшенням розміру стягнення до 100000,00 грн на підставі п.1 ч.І ст.309 ЦПК України з визначенням виплати вказаної суми щомісячними платежами по 10000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні також і в частині розподілу судових витрат, оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди заявлені позивачем не на захист честі і гідності, тобто спір є немайновим і з врахуванням часткового задоволення позову стягненню з відповідача у дохід держави підлягало 24,36 грн. судового збору.

З наведених підстав та у відповідності з п.1 ч.І ст.7 ЗУ " Про судовий збір" відповідачу підлягає поверненню 1705,20 грн. надмиірно сплаченого судового збору за апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.303,304, п.3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ст.ст.313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 -ОСОБА_4 відхилити.

Апеляційну скаргу Комунального спеціалізованого підприємства "Харківгорліфт" задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 27 жовтня 2014 року змінити : зменшити розмір стягнення з Комунального спеціалізованого підприємства «Харківгорліфт» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди у зв»язку з ушкодженням здоров»я під час виконання трудових обов»язків, що сталося 01 квітня 2009 року з 200000,00 ( двохсот тисяч )грн. до 100000,00 ( ста тисяч )грн. , в частині розміру судового збору, стягнутого на користь держави , - до 24,36 грн.

Відшкодування моральної шкоди здійснити щомісячними платежами в розмірі 10000,00 ( десяти тисяч) грн.

Зобов»язати Управління Державної казначейської служби України у Червонозаводському районі міста Харкова повернути Комунальному спеціалізованому підприємству «Харківгорліфт» 1705 ( одну тисячу сімсот п"ять) грн. 20 коп. надмірно сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги за платіжним дорученням № 2785 від 05 листопада 2014 року через відділення № 75 АТ «УкрСиббанк».

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого сулду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді колеггії -