Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/245/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06.07.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа: Приватний нотаріус Дудкіна Надія Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання квартири спільним сумісним майном подружжя, визнання частково недійсною нотаріально посвідченої заяви, визнання частково недійсним пункту договору, визнання майна, майнових прав, зобов'язань спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинськго районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим що, він та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 25.11.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1823.

Наприкінці серпня 2014 року, випадково позивачу, стало відомо про те, що його дружина (відповідачка) з незрозумілих для нього причин, подала позовну заяву про розірвання шлюбу у червні 2014 року та 12 серпня 2014 року Святошиньський районний суд м. Києва виніс рішення про розірвання шлюбу.

На вищезгадане рішення суду позивачем подана апеляційна скарга, яку безпідставно було повернуто позивачу ухвалою апеляційного суду на яку в свою чергу було подано касаційну скаргу та касаційне провадження відкрито та витребувано справу, а тому очевидно, що дане рішення суду першої інстанції ще не набрало законної сили.

Разом тим фактично з серпня 2014 року, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть.

В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства за спільні кошти позивачем та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу у грудні 2012 року перебуваючи у шлюбі, придбали трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 вартість якої становила 563 500 грн. та переїхали туди жити.

Квартиру АДРЕСА_2 придбавали на ім'я дружини.

Домовленості про добровільний розподіл майна, що є спільною сумісною власністб між сторонами не досягнуто, позивачем було вижито заходів щодо врегулювання майнового питання з дружиною та запропоновано вирішити питання позасудовим способом, зокрема направлений лист відповідачці, залишений нею без реагування.

Доступу до квартири, яка є спільною сумісною власністю та де знаходиться особисті речі, позивач не має, оскільки відповідачка замінила замки та чинить перешкоди в користуванні позивачу нерухомою власністю та особистими речами, які позивач просить витребувати у відповідачки.

У зв'язку із цим, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про розподіл спільного нажитого майна, яке складається: трьох кімнатної квартири АДРЕСА_2 вартість якої становила 1155000 грн. (70 000 дол. США). Спальня «Карина» (Кровать + ортопедический матрас, Шкаф купе 1 шт., Тумба прикроватна 2 шт., Підставка під одежду ) на загальну суму (1500 дол. США) = 24 750 грн.; Шкаф купе 2 шт. (коридор, детская) 12 500 грн. ;Диван 2 шт. (зал, детская) 13 150 грн. ; Кий для більярда 3500 грн;Стійка для одягу 650 грн. ; Телевізор LG (3D) 7000 грн; Аудіо колонки 800 грн.; Інтернет декодер (IPTV) - 2000 грн; Карнизи + штори (3 комплекта) 2000 грн. ; Кошти у сумі 3000 у.е. (заначка)=49500 грн; Статуетки (Япония, позолота) - 8250 грн.; Ласти + маски + трубки 1500 грн; Ноутбук «Эйсер» 18» - 12 000 грн.; Стіл кухонний дерев'яний 1200 грн.; Килим (спальня) 1200 грн.; Жалюзі 10 шт. 4000 грн.; Стільці 4 шт. 2500 грн.; Принтер 2200 грн.; Борг позика ( вступ сина дружини в ліцей) 1000 у.е (16 500 грн.);

а всього нажитого майна на загальну суму 1317700 гривень.

Наведене нижче майно є особистою власністю позивача, відповідно до ч. 2 статті 57 СК України де зазначено, що особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя, зокрема:

Костюм «Этро» (сірий) 5000 грн..; Пальто (беж.) 7000 грн.;. Костюм «Штайгер» (синій) 400 грн.; Костюм «Штайгер» (чорний) 400 грн.; Дубльонка (чорна) 8000 грн.; Пуховик «Найк» 2500 грн.;. Кросівки (зима) 800 грн.; Костюм спортивний (зима) 1600грн.; Туфлі (рижі, нові) 1500 грн.; Ботінки (зима) 1200грн.; Ботінки (зима) 1200 грн.; Дубльонка (рижая, зима) 7500грн.; Полупальто ( сіре, зима, нове) 5200грн.; Ветровка «Штайгер» 2024 грн.;. Шкіряна куртка (чорна) 4252 грн; Костюм «Ив Сен Лоран» 8500 грн; Ботінки (чорні, зима) 1800 грн; Ремні 6 шт. по 250 грн.; Рубашки 15 шт. - 2800 грн.; Детали на АКМ (автомат Калашникова) 4000 грн.;. Шорти, футболки (35 штук) по 150 грн. = 4800 грн.; Брюки «Штайгер» 2 шт. 4500 грн.; Брюки літні 4 шт. 4500 грн.; Спортивний костюм «Адидас» 3200 грн..; Полупальто (сіре) 2200грн.; Копилка (безцінна!!!); Світера «Штайгер» 4 шт. 2500 грн; Світера (зимові) 5 шт. 3000 грн.; Порфюми чоловічі: ( Гермес 1000 грн..; Хуго Бос 600 грн.; Том Форд -1000 грн.; Гуччи - 1300 грн. Дюпонт 800 грн.) - 4700 грн; Кимоно 4 шт. 2000 грн.; Борцовки - 800 грн.; Полупальто «Монклер» 1800 грн.; Куртка «Мото» (червона) 1300 грн.; Пуховик (зима, чорний) 2500 грн. ; Брюки (зима, беж) 1200 грн.; Брюки (літо, сині) 600 грн.; Куртка (осінь) 800 грн.; Мокасіни 500 грн.; Пиджаки «Штайгер» (осінь) 2 шт. 3000 грн.; Ветровка «Штайгер» 2500 грн. Ветровка (чорна) 1500 грн.; спортивний костюм «Найк» 2000 грн; Чехол для кия (шкіра) 1600 грн.; Джинси 4 шт. 2000 грн.; Мокасіни (сині) 500 грн. Борцовки (чорні) 300 грн.; Захист на ноги (спортивні) 600 грн.; Сумка на ноутбук 1000 грн.;. срібло 30 гр. 240 грн.; годинник наручний «Зеніт» 2400 грн.; Патрони (травматичні) 100 шт. 900 грн., всього на загальну суму 125366 грн. які позивач просить суд зобов'язати відповідачку йому повернути.

Тому позивач просив ухвалити рішення, яким розподілити в натурі їх майно, нажите під час шлюбу, між ОСОБА_1 та ОСОБА_13,

Виділивши ОСОБА_1, 1/2 частину трьох кімнатної квартири АДРЕСА_2, що в грошовому вираженні становить приблизно 577 500 гривень.

Визнати за (ОСОБА_1.) право власності на майно у 1/2 частині майна - Спальня «Карина» ( Кровать+ ортопедический матрас, Шкаф купе 1 шт., Тумба прикроватна 2 шт., Підставка під одежду ) на загальну суму (1500 дол. США) - 24 750 грн/2- 12 375 грн.; Шкаф купе 2 шт. (коридор, детская) 12 500 грн/2=6250 грн. Диван 2 шт. (зал, дитяча) 13150 грн./2=6575 грн.; Кий для більярда 3500 грн./2=1750 грн.; Стійка для одягу 650 грн./2=325 грн.; Телевізор LG (ЗD) 4000 грн./2=2000; Аудіо колонки 800 грн./2=400 грн.; Інтернет декодер (ІРТУ) - 1000 грн./2=500грн.; Карнизи + штори (3 комплекта) 2000 грн./2=1000грн.;. Статуетки (Япония, позолота) - 4250 грн./2=2125 грн.; Ласти + маски + трубки -1500 грн./2=750грн.; Ноутбук «Эйсер» 18» - 12 000грн./2=6000 грн.; Стіл кухонний дерев'яний 1200 грн./2=600грн.; Килим (спальня) 1200 грн./2= 600 грн.; Жалюзі 10 шт. 3000 грн./2=1500 грн.; Стільці 4 шт. 1850 грн./2=925 грн.; Принтер 2200 грн./ИОО грн.;Борг позика ( вступ сина дружини до ліцею) 1000 у.е (16 500 грн.)/2=8250 грн.; кошти у сумі 3000 у.е./2=1500 доларів США (заначка). В грошовому вираженні, загальна вартість майна становить 81350 гривень.

Виділити ОСОБА_13 1/2 частину трьох кімнатної квартири АДРЕСА_2, що в грошовому вираженні становить приблизно 577 500 гривень.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на майно у 1/2 частині майна та залишити в її користуванні: Спальня «Карина» ( Кровать+ ортопедический матрас, Шкаф купе 1 шт., Тумба прикроватна 2 шт., Підставка під одежду ) на загальну суму (1500 дол. США) - 24 750 грн/2- 12 375 грн.; Шкаф купе 2 шт. (коридор, детская) 12 500 грн/2=6250 грн. Диван 2 шт. (зал, дитяча) 13150 грн./2=6575 грн.; Кий для більярда 3500 грн./2=1750 грн.; Стійка для одягу 650 грн./2=325 грн.; Телевізор LG (ЗD) 4000 грн./2=2000; Аудіо колонки 800 грн./2=400 грн.; Інтернет декодер (ІРТУ) - 1000 грн./2=500грн.; Карнизи + штори (3 комплекта) 2000 грн./2=1000грн.;. Статуетки (Япония, позолота) - 4250 грн./2=2125 грн.; Ласти + маски + трубки -1500 грн./2=750грн.; Ноутбук «Эйсер» 18» - 12 000грн./2=6000 грн.; Стіл кухонний дерев'яний 1200 грн./2=600грн.; Килим (спальня) 1200 грн./2= 600 грн.; Жалюзі 10 шт. 3000 грн./2=1500 грн.; Стільці 4 шт. 1850 грн./2=925 грн.; Принтер 2200 грн./1100 грн. В грошовому вираженні, загальна вартість майна становить 81350 гривень та виділити їй в користування/ власність.

Борг позика ( вступ сина дружини до ліцею) 1000 у.е (16 500 грн.)/2=8250 грн.; кошти у сумі 3000 у.е./2=1500 доларів США (заначка) - виділити в натурі та стягнути на користь позивача різницю у сумі 1000 дол США (16 500 грн.).

Зобов'язати ОСОБА_13 повернути ОСОБА_1 особисте майно, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_2, а саме:

Костюм «Этро» (сірий) 5000 грн..; Пальто (беж.) 7000 грн.;. Костюм «Штайгер» (синій) 400 грн.; Костюм «Штайгер» (чорний) 400 грн.; Дубльонка (чорна) 8000 грн.; Пуховик «Найк» 2500 грн.; Кросівки (зима) 800 грн.; Костюм спортивний (зима) 1600грн.; Туфлі (рижі, нові) 1500 грн.; Ботінки (зима) 1200грн.; Ботінки (зима) 1200 грн.;Дубльонка (рижая, зима) 7500грн.; Полупальто ( сіре, зима, нове) 5200грн.; Ветровка «Штайгер» 2024 грн.;. Шкіряна куртка (чорна) 4252 грн; Костюм «Ив Сен Лоран» 8500 грн; Ботінки (чорні, зима) 1800 грн; Ремні 6 шт. по 250 грн.; Рубашки 15 шт.- 2800 грн.; Детали на АКМ (автомат Калашникова) 4000 грн.;. Шорти, футболки (35 штук) по 150 грн. = 4800 грн.; Брюки «Штайгер» 2 шт. 4500 грн.; Брюки літні 4 шт. 4500 грн.; Спортивний костюм «Адидас» 3200 грн..; Полупальто (сіре) 2200грн.; Копилка (безцінна!!!); Світера «Штайгер» 4 шт. 2500 грн; Світера (зимові) 5 шт. 3000 грн.; Порфюми чоловічі: ( Гермес ЮООгрн..; Хуго Бос 600 грн.; Том Форд -1000 грн.; Гуччи - 1300 грн. Дюпонт 800 грн.) - 4700 грн; Кимоно 4 шт. 2000 грн.; Борцовки - о00 грн.; Полупальто «Монклер» 1800 грн.; Куртка «Мото» (червона) 1300 грн.; Пуховик (зима, чорний) 2500 грн. ; Брюки ( зима, беж) 1200 грн.; Брюки (літо, сині) 600 грн.; Куртка (осінь) 800 грн.; Мокасіни 500 грн.; Пиджаки «Штайгер» (осінь) 2 шт. 3000 грн.; Ветровка «Штайгер» 2500 грн. Ветровка (чорна) 1500 грн.; спортивний костюм «Найк» 2000 грн; Чехол для кия (шкіра) 1600 грн.; Джинси 4 шт. 2000 грн.; Мокасіни (сині) 500 грн. Борцовки (чорні) 300 грн.; Захист на ноги (спортивні) 600 грн.; Сумка на ноутбук 1000 грн.;. срібло 30 гр. 240 грн.; годинник наручний «Зеніт» 2400 грн.; Патрони (травматичні) 100 шт. 900 грн., всього на загальну суму 125366 грн.

01.04.2015 року позивачем подано до суду збільшену позовну заяву, в якій зазначалось, що він та відповідач ОСОБА_2 з 2010 року почали проживати разом у фактичних шлюбно-сімейних відносинах як подружжя у квартирі відповідачки, що за адресою: АДРЕСА_1, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

18.09.2011 року, ОСОБА_1, перебуваючи із ОСОБА_2 у фактичних шлюбно-сімейних відносинах позичив у свого брата кошти у сумі 25 000 доларів США для придбання квартири, у той час вони з відповідачкою підшуковували для сім'ї нову (більшу за розміром) квартиру, оскільки квартира в якій вони жили була однокімнатною, а у ОСОБА_2 є (на даниймомент) неповнолітній син.

20.09.2011 року, ОСОБА_1. був орендований сейф у ПАТ КБ «Надра» куди були

покладені кошти у сумі 75 000 доларів США, які були зібрані нами на придбання нової квартири

Кошти у сумі 75 000 доларів США, позивач зберігав у сейфі банку, який був ним орендований, до придбання квартири АДРЕСА_2. Тобто до 29.12.2011 року.

До придбання вище зазначеної квартири, за ініціативою ОСОБА_2 між ними зареєстровано шлюб 25.11.2011 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1823.

В день придбання квартири АДРЕСА_2, а саме 29.12.2011 року, це було по обіді, ОСОБА_1. заїхав в банк та забрав із орендованого сейфу 75 000 доларів США, які привіз на АДРЕСА_3, де знаходиться приватна нотаріальна контора, для того щоб розрахуватись з продавцями.

Документальне оформлення договору купівлі-продажу квартири 29.12.2011 року проводилось на ім'я дружини (ОСОБА_2.), як тоді було повідомлено, що так дешевше.

До того, як ОСОБА_1, передав кошти продавцям, дружина (ОСОБА_2.) винесла заяву від 29.12.2011 року на підпис, як вона пояснила, що оскільки вони одружені то за сімейним законодавством, ОСОБА_1. як чоловік має надати згоду.

Оскільки, ОСОБА_1 довіряв своїй дружині, будучи на роботі, відпросившись на певний час, та маючи на руках значну суму коштів (75000 доларів США), заяву від 29.12.2011 року біглопереглянув та її підписав, яку віддав дружині, з нотаріусом не спілкувався та пояснень не отримував.

Згода (заява від 29.12.2011 року) в частині щодо придбання квартири АДРЕСА_2 дружиною узгоджується із вимогами ч. З статті 65 СК України, де зазначено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Однак позивач вважав, що дана заява не є повністю законною, а визнання позивачем того, що кошти належать ОСОБА_2 на праві особистої власності не відповідають дійсності та не можуть братись до уваги, оскільки такий факт суперечить вище наведеним обставинам та не відповідає дійсності, а нотаріус надрукувала заяву із суперечливими фактами, що є недопустимим в розумінні законодавства.

Отже виходячи із вище наведених норм (ст. 65 СК України, ст.. 203, 215, 217 ЦК України) та беручи до уваги те, що викладене у заяві від 29.12.2011 року не відповідає дійсності й спростоване вище наведеними обставинами й доданими доказами, відсутнє підтвердження того, що кошти (у сумі 75000 доларів США) за які ми придбали квартиру - ОСОБА_2 належали на праві особистої власності (подаровані чи отримані як премія, тощо), ОСОБА_1 такого не відомо, оскільки він вважав тай вважає, що це є кошти спільні (як і борги), то у суду є всі правові підстави визнати частково недійсним заяву від 29.12.2011 року в частині «оскільки квартира набувається моєю дружиною за кошти, які належать їй особисто» та в частині «При цьому свідчу, що вказана квартира буде належати моїй дружині ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності», оскільки дане не відповідає дійсності, суперечить суті заяви від 29.12.2011 року та сімейному кодексу, так і Інструкції.

За цих же обставин позивач вважав, що п. 10 Договору купівлі продажу від 29.12.2011 року в частині «та проте, що квартира набувається ОСОБА_2 за власні кошти та буде належати їй на праві особистої приватної власності» теж слід визнати недійсним, оскільки, і із змісту самого договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2011 року, а саме п. 11 вбачається, що заява про надання згоди чоловіком розцінена сторонами, в розумінні статті 65 СК України, як згода чоловіка на придбання квартири, як спільна сумісна власність, яка і була роз'яснена сторонам правочину нотаріусом.

30.01.2012 року ОСОБА_1 були взяті в позику 5000 доларів США на ремонт квартири АДРЕСА_2 , який проводився з січня 2012 року по листопад 2012 року.

У квартиру АДРЕСА_2 було придбано рухоме майно, а саме: Спальня «Белла» ( Ліжко, Шафа купе 1 шт., Тумба прикро ватна 1 шт., на загальну суму - 10 283,00 грн. (дод. 5); Шафа купе 2 шт. 12 500 грн.; Диван 2 шт. 9 150 грн.;. Стійка для одягу 650 грн.; Телевізор LG (ЗD) 7000 грн.;. Аудіо колонки 800 грн.;. Карнизи + штори (3 комплекти) 2000 грн.;. Ноутбук «Эйсер» 18» - 12 000грн.; Стіл кухонний дерев'яний 1200 грн.; Килим (спальня) 1200 грн.; Жалюзі 10 шт. 4000 грн. Стільці 4 шт. 2500 грн.; Принтер 2200 грн. В грошовому еквіваленті вираженні, загальна вартість майна становить 65 483 грн.

Фактично з серпня 2014 року, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть.

Домовленості про добровільний розподіл майна, що є спільною сумісною власністю, між ними не досягнуто, позивачем було вжито заходів щодо врегулювання майнового питання з дружиною та запропоновано вирішити питання позасудовим способом, зокрема направлений лист відповідачці, нею залишений без реагування.

Доступу до квартири АДРЕСА_2, який є спільною сумісною власністю та де знаходяться особисті речі позивача, він не має, оскільки відповідачка змінила замки та чинить перешкоди у користуванні нерухомою власністю та особистими речами, які він вважаю, що відповідачкою викинуті, тощо та витребувати у неї, що не має можливості.

Тому позивач просив прийняти дану заяву до свого провадження та задовольнити позов, а саме, ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період часу з лютого 2010 року по 25.11.2011 рік та визнати трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_2 спільним сумісним майном подружжя.

Визнати частково недійсною заяву (згоду на придбання квартири) від 29.12.2011 року підписану мною ОСОБА_1, посвідчену приватним нотаріусом Дудкіною Н.В. в частині «оскільки квартира набувається моєю дружиною за кошти, які належать їй особисто» та в частині «При цьому свідчу, що вказана квартира буде належати моїй дружині ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності»

Визнати частково недійсний п. 10 Договору купівлі - продажу від 29.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дудкіною Н.В, а саме: «та проте, що квартира набувається ОСОБА_2 за власні кошти та буде належати їй на праві особистої приватної власності»

Розподілити майно, нажите під час шлюбу, між мною ОСОБА_1 та ОСОБА_13, виділивши (визнати за позивачем право власності), ОСОБА_1, /2 частину трьох кімнатної квартири АДРЕСА_2, що в грошовому вираженні становить приблизно 599 250 гривень/2=299 625 грн.,

Визнати за (ОСОБА_1.) право власності на 1/2 частину рухомого майна - Спальня «Белла» ( Ліжко, Шафа купе 1 шт., Тумба прикроватна 1 шт., на загальну суму - 10 283,00 грн. (дод. 5); Шафа купе 2 шт. 12 500 грн.; Диван 2 шт. 9 150 грн.;. Стійка для одягу 650 грн. ; Телевізор LG (ЗD) 7000 грн;. Аудіо колонки 800 грн.;. Карнизи + штори (3 комплекти) 2000 грн. ;. Ноутбук «Эйсер» 18» - 12 000грн.; Стіл кухонний дерев'яний 1200 грн. Килим (спальня) 1200 грн.;. Жалюзі 10 шт. 4000 грн. Стільці 4 шт. 2500 грн.; Принтер 2200 грн.

в грошовому вираженні, загальна вартість майна становить 65483 гривень/2=32741,5грн.

Виділити ОСОБА_2 1/2 частину трьох кімнатної квартири АДРЕСА_2, що в грошовому вираженні становить приблизно 299 625 гривень.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Уг частину рухомого майна та залишити в її користуванні: Спальня «Белла» ( Ліжко, Шафа купе 1 шт., Тумба прикро ватна 1 шт., на загальну суму - 10 283,00 грн. (дод. 5); Шафа купе 2 шт. 12 500 грн.; Диван 2 шт. 9 150 грн.;. Стійка для одягу 650 грн. ; Телевізор LG (ЗD) 7000 грн.; Аудіо колонки 800 грн.;Карнизи + штори (3 комплекти) 2000 грн. ;. Ноутбук «Эйсер» 18» - 12 000грн.; Стіл кухонний дерев'яний 1200 грн. Килим (спальня) 1200 грн.;. Жалюзі 10 шт. 4000 грн. Стільці 4 шт. 2500 грн.; Принтер 2200 грн.

в грошовому вираженні, загальна вартість майна становить 65483 гривень/2=32741,5грн.

Вирішити питання щодо судових витрат.

Згідно уточненої позовної заяви від 21.05.2015 року позивач просив прийняти дану заяву до свого провадження та задовольнити позов, а саме, ухвалити рішення, яким встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період часу з лютого 2010 року по 25.11.2011 рік та визнати трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_2 спільним сумісним майном подружжя.

Визнати частково недійсною заяву (згоду на придбання квартири) від 29.12.2011 року підписану ОСОБА_1, посвідчену приватним нотаріусом Дудкіною Н.В., зареєстрований №2371 (чи 2571) в частині «оскільки квартира набувається моєю дружиною за кошти, які належать їй особисто» та в частині «При цьому свідчу, що вказана квартира буде належати моїй дружині ОСОБА_2на праві особистої приватної власності»

Визнати частково недійсний п. 10 Договору купівлі - продажу трьох кімнатної квартири АДРЕСА_2 від 29.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дудкіною Н.В, зареєстрований №2371 (чи 2571),а саме: «та проте, що квартира набувається ОСОБА_2 за власні кошти та буде належати їй на правіособистої приватної власності»

Визнати майно, та майнові права та зобов'язання, нажиті під час шлюбу, як спільна сумісна власністьподружжя,

Визнати за ОСОБА_1 (ідн код НОМЕР_1), право власності, на 1/2 частинутрьох кімнатної квартири АДРЕСА_2, придбану у шлюбі відповідно до Договору купівлі-продажу трьох кімнатної квартири АДРЕСА_2 від 29.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Дудкіною Н.В, зареєстрований №2371 (чи 2571), що в грошовому вираженні становить 307 000 гривень/2=153 500 грн.

Визнати за мною ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину рухомого майна -Спальня «Белла» ( Ліжко, Шафа купе 1 шт., Тумба прикро ватна 1 шт., на загальну суму - 10 283,00 грн. (дод.5); Шафа купе 2 шт. 12 500 грн.; Диван 2 шт. 9 150 грн.;. Стійка для одягу 650 грн. ; Телевізор LG (3D) 7000 грн;. Аудіо колонки 800 грн.;. Карнизи + штори (3 комплекти) 2000 грн. Ноутбук «Эйсер» 18» - 12 000грн.; Стіл кухонний дерев'яний 1200 грн. Килим (спальня) 1200 грн.;. Жалюзі 10 шт. 4000 грн. Стільці 4 шт. 2500грн.; Принтер 2200 грн. в грошовому вираженні, загальна вартість майна становить 65483 гривень/2=32741,5грн.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_2, що в грошовому вираженні становить 153 500 гривень.

Визнати за ОСОБА_2 ( ідн. НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину рухомого майна та залишити в її користуванні: Спальня «Белла» ( Ліжко, Шафа купе 1 шт., Тумба прикро ватна 1 шт., на загальну суму - 10 283,00 грн. (дод. 5); Шафа купе 2 шт. 12 500 грн.; Диван 2 шт. 9 150 грн.;. Стійка для одягу 650 грн. ; Телевізор LG (3D) 7000 грн.; Аудіо колонки 800 грн.;Карнизи + штори (3 комплекти) 2000 грн. ;. Ноутбук «Эйсер» 18» - 12 000грн.; Стіл кухонний дерев'яний 1200 грн. Килим (спальня) 1200 грн.;. Жалюзі 10 шт. 4000 грн. Стільці 4 шт. 2500 грн.; Принтер 2200 грн. в грошовому вираженні, загальна вартість майна становить 65483 гривень/2=32741,5грн.

Вирішити питання щодо судових витрат.

Позивач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення вимог позову заперечував, просив у позові відмовити, в судовому засіданні пояснив що рухоме майно яке просить розподілити позивача, у власність подружжя не набувалось, та у володінні відповідача не перебуває.

Відповідач ОСОБА_8 направити до суду заяву в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, в позовних вимогах просив відмовити.

Інші сторони по справі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином.

Суд, заслухавши осіб що брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 25.11.2011 року у відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1823, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В., ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 продали по 1/7 частці кожен, а ОСОБА_2 купила в цілому - квартиру під АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 3 Договору за домовленістю сторін продаж квартири вчинено за - 307 000 гривень.

Пунктом 10 Договору зазначено що, продавці ознайомлені із заявою чоловіка покупця про згоду на купівлю вищевказаної квартири, та про те, що квартира набувається ОСОБА_2 за власні кошти та буде належати їй на праві особистої приватної власності, справжність підпису на якій засвідчено 29.12.2011 року за реєстровим № 1758.

Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 29 грудня 2011 року, позивач засвідчив що йому відомо про намір його дружини ОСОБА_2, купити квартиру АДРЕСА_2 Згідно даної заяви позивач надав згоду на купівлю вказаної квартири на умовах та за ціну на її власний розсуд, оскільки квартира набувається його дружиною за кошти, які належать їй особисто, при цьому засвідчив що вказана квартира буде належати його дружині ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності. Нотаріусом було роз'яснено позивачу зміст ст.ст. 57 Сімейного кодексу України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12.08.2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства

Відповідно ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Пунктом 6 Рішення Конституційного суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Так суд, не знаходить підстав для задоволення вимог позивача щодо встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період часу з лютого 2010 року по 25.11.2011 рік, оскільки позивачем не надано доказів про наявність між ним і ОСОБА_2 усталених відносин притаманних подружжю, а саме не надано доказів про спільне проживання, ведення спільного господарства, спільного бюджету, проведення відпочинку, не надано доказів своєї участі у набутті спільно з відповідачем спірного майна.

Також не підлягають до задоволення вимоги позивача щодо визнання частково недійсною заяви про надання згоди на придбання квартири від 29.12.2011 р. та визнання частково недійсним п. 10 Договору купівлі-продажу квартири, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Стаття 216 ЦК України передбачає що, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно Постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно зі статтею 217 ЦК правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише його окремі частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до статті 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, з'ясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстав, з яких він визнаний недійсним.

Так позивачем в силу ст. 60 ЦПК України, не доведено підстав для визнання часткової недійсності заяви про надання згоди на придбання квартири від 29.12.2011 р. та визнання частково недійсним п. 10 Договору купівлі-продажу квартири, оскільки доказів порушень норм ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5 (що діяла під час укладання спірного договору та посвідчення заяви) суду надано не було.

Суд, не приймає до уваги посилання позивача, на те що ним брались кошти в борг на купівлю спірної квартири та відповідно було орендовано сейф у банку, дані обставини не підтверджують того, що кошти що були взяті у борг були використані на купівлю даної спірної квартири, та не спростовують факту згоди позивача ОСОБА_1 в нотаріально посвідченій заяві від 29 грудня 2011 року про те, що квартира набувається його дружиною за кошти, які належать їй особисто, при цьому засвідчив що вказана квартира буде належати його дружині ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 65 СК України визначає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Враховуючи положення пункту 10 Договору купівлі-продажу та заяви ОСОБА_1 якою він надав згоду на купівлю вищевказаної квартири, та про те, що квартира набувається ОСОБА_2 за власні кошти та буде належати їй на праві особистої приватної власності, суд приходить про необґрунтованість вимог позивача в частині визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя, оскільки дана квартира в силу ст. 57 СК України належить відповідачу ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності.

Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до роз"яснень, які містяться у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно правової позиції викладеної у Постанові Верховного суду України від 15 травня 2013 року за № 6-37 цс 13, при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини четверта, п'ята статті 71 СК України).

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України.

Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Суд, не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо розподілу рухомих речей та визнання права власності, оскільки позивачем не надано доказів набуття даних речей під час шлюбу подружжя за їх спільні кошти.

Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 57, 60, 65, 69, 70, 71, СК України, ст.ст. 15, 16, 203, 216 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» керуючись ст.ст. 4, 15, 60, 154, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, третя особа: Приватний нотаріус Дудкіна Надія Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання квартири спільним сумісним майном подружжя, визнання частково недійсною нотаріально посвідченої заяви, визнання частково недійсним пункту договору, визнання майна, майнових прав, зобов'язань спільною сумісною власністю подружжя, та визнання права власності - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Дубас Т.В.