Справа № 573/1351/15-ц
Номер провадження 2/573/383/15
РІШЕННЯ

іменем України

08 вересня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:

Білопільський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

19 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2. На даний час за вказаною адресою зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2 Від шлюбу із останнім вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Однією сім'єю з чоловіком вони фактично проживали до березня 2010 року, після чого останній залишив їх з донькою і з цього часу проживає в АДРЕСА_1. У добровільному порядку ОСОБА_2 з реєстраційного обліку не знімається, у зв'язку з чим вона позбавлена можливості вільно розпоряджатись своєю власністю та оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився без повідомлення причин, хоча належним чином був сповіщений про час, день та місце розгляду справи (а. с. 33).

Представник третьої особи - Білопільського РС УДМС України в Сумській області в судове зсідання також не з'явився, хоча належним чином був сповіщений про час, день і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив (а. с. 35).

Заслухавши позивачку ОСОБА_1, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 386 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення будь-яких порушень права власності, вимагати усунення будь-яких перешкод з боку інших осіб, пов'язаних із здійсненням ним володіння, користування або розпорядження належним йому майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що рішенням Білопільського районного суду від 03 листопада 2010 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_4.

Вказаним вище рішенням суду встановлено, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає, що сторони у справі проживають окремо з березня 2010 року (а. с. 8).

На підставі рішення Білопільського районного суду Сумської області від 31 січня 2013 року позивачка є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого в АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 5-6).

З довідок Марківської сільської ради від 11 квітня 2013 року та від 26 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований АДРЕСА_2, але фактично за даною адресою не проживає (а. с. 13-14).

Згідно з актом обстеження від 26 травня 2015 року, ОСОБА_2 зареєстрований у будинку, розташованому по АДРЕСА_2, однак з 2012 року останній за місцем реєстрації не проживає, а мешкає без реєстрації в помешканні матері ОСОБА_6, за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на даний час не є членом сім'ї позивачки ОСОБА_1, не є власником або наймачем будинку, розташованого по АДРЕСА_2, який належить останній на праві власності, тривалий час не проживає у вказаному будинку, а лише зареєстрований у ньому, не приймає участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг, між сторонами не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення договору найму (оренди) житла.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належним позивачці на праві власності житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. (а. с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 72, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 4,10, 60, 197, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Білопільський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Сумській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком під АДРЕСА_2.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: