Дата документу 16.01.2015
Справа № 501/170/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Іллічівська Одеської області подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, яка зобовязана на підставі виконавчих листів, які перебувають у відділі ДВС на примусовому виконанні, сплатити грошові кошти в розмірі 86990,92 грн. Державний виконавець стверджує, що боржник ОСОБА_2 добровільно не виконує рішення суду, борг не сплачує, тим самим ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області просив розглянути подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановами державного виконавця відділу ДВС від 04.11.2014 року, 05.11.2014 року, 01.12.2014 року були відкриті виконавчі провадження на підставі виконавчих листів №815/2589/13а, №815/2590/13а, виданих Одеським окружним адміністративним судом, на підставі вимог про сплату недоїмки та на підставі виконавчих листів №1511/5420/12 та №501/1292/13ц, виданих Іллічівським міським судом Одеської області, згідно яких ОСОБА_2 має сплатити борг в загальному розмірі 86990,92 грн.

Як стверджує державний виконавець боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на неї зобовязань, грошові кошти не сплачує, приховує від державного виконавця джерела прибутків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо громадянин ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобовязань.

Отже Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання.

Державним виконавцем не надані докази стосовно того, що боржник ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання покладених на неї зобовязань, крім цього, державним виконавцем також не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон тимчасово або на постійне місце проживання, не виконавши зобовязання.

Крім того, всупереч ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» до подання не додано доказів, що підтверджують факт надсилання документів виконавчого провадження на адресу боржника. Отже, суду не відомо чи отримував боржник ОСОБА_2 постанову про відкриття виконавчого провадження, чи взагалі викликалась вона до відділу ДВС, чи обізнана щодо дій, які проводилися по виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.ч.1,3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ст.33 Конституції України, ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що обставини, на які посилається державний виконавець не є достатніми для обмеження конституційного права боржника ОСОБА_2

За вищевказаних обставин, вжиття обраного державним виконавцем обмеження на даний час не є єдиним можливим та необхідним способом забезпечення примусового виконання боржником вказаного рішення суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подання про накладення заборони на виїзд за межі України ОСОБА_2, задоволенню не підлягає як передчасне та необґрунтоване.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.209-210, 377-1 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п′яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя