Справа № 161/5999/15-ц
Провадження № 4-с/161/48/15
У Х В А Л А

20 травня 2015 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Гринь О.М.

при секретарі Павловій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за скаргою публічного акціонерного товариства «БМ Банк» на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції,

в с т а н о в и в :

ПАТ «БМ Банк» звернулось в суд з скаргою на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 жовтня 2010 року Луцький міськрайонний суд ухвалив рішення по справі № 2-6819/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь АТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 381 813,54 грн., витрат по сплаті судового збору в сумі 566,67 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 40,00 грн.

25.09.2013 року державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_1 було повторно відкрито виконавче провадження № 3992905 про примусове виконання виконавчого листа щодо стягнення кредитного боргу в користь АТ «БМ Банк» з ОСОБА_4

Вказує, що на неодноразові звернення банку щодо проведення стягнення по даному виконавчому документу, державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо здійснення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Враховуючи наведене, просить визнати незаконними дії державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ у ВП № 39927905, які полягають в порушенні строків проведення виконавчих дій з виконання рішення суду та у бездіяльності щодо повернення кредитних коштів стягувану АТ «БМ Банк» за рахунок звернення стягнення на майно та доходи боржника ОСОБА_4 та зобовязати Перший ВДВС Луцького МУЮ в порядку та в терміни передбаченні чинним законодавством вчинити дії щодо примусового стягнення кредитного боргу в користь АТ «БМ Банк» з боржника ОСОБА_4 за рахунок належного їй майна та доходів.

Представник скаржника в судове засідання подала суду заяву про розгляд скарги в її відсутності, скаргу підтримує повністю.

Представник Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд скарги у його відсутності за наявними матеріалами справи.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог с. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 13 грудня 2010 року на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 22 жовтня 2010 року, видано виконавчий лист № 2-6819 про стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ «БМ Банк» боргу в сумі 381 813,54 грн., витрати по сплаті судового збору 566,67 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 40,00 грн.

Як вбачається з копії постанови про відкриття виконавчого провадження, 25 вересня 2013 року старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ «БМ Банк» боргу в сумі 381 813,54 грн., витрати по сплаті судового збору 566,67 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 40,00 грн. (а.с. 3).

Відповідно до ч.1, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ПАТ «БМ Банк», а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Заборгованість за судовим рішенням згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини становить майно для цілей статті 1 Першого протоколу (рішення у справі "Войтенко проти України", у справі "Перетятко проти України").

При цьому, суд бере до уваги правову позицію, яка викладена у п.п. 51, 52, 53 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_5 проти України", яке відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, для судів є джерелом права. По цій справі суд повторив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції"). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії")

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції (рішення у справі "Бурдов проти Росії"). Обґрунтованість такої затримки має оцінюватися з урахуванням, зокрема, складності виконавчого провадження, поведінки самого заявника та компетентних органів, а також суми і характеру присудженого судом відшкодування (рішення у справі "Райлян проти Росії").

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника.

Ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Бездіяльність державного виконавця заявником обґрунтовується невжиттям ним заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, а саме: накладення арешту на майно та кошти боржника, визначення вартості описаного та арештованого майна, залучення експертів та представників боржників для оцінки вартості арештованого майна та його реалізації, не притягнення осіб, які перешкоджали проведенню таких дій до відповідальності, у визначеному законом порядку.

Системний аналіз вищевказаних норм матеріального та процесуального права, наведені заявником доводи, які відповідають фактичним обставинам справи та необгрунтовано тривала затримка виконання рішення суду, дають достатні підстави для висновку про бездіяльність державного виконавця щодо виконання виконавчого листа, яка порушує право стягувача на своєчасне виконання рішення суду.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами.

Наведене узгоджується з ч. 2 ст. 387 ЦПК України, згідно з якою, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Крім того, представник Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в судовому засіданні не зміг навести поважних підстав затримки виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ «БМ Банк» боргу в сумі 381 813,54 грн., витрати по сплаті судового збору 566,67 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 40,00 грн.

А тому, з врахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про дії державного виконавця по виконанню виконавчого листа № 2-6819, виданого 13 грудня 2010 року Луцьким міськрайонним судом, а державний виконавець в судовому засіданні не спростував доказів скаржника щодо бездіяльності, суд прийшов до висновку про підставіть вимог ПАТ «БМ Банк» та задоволення скарги.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід визнати неправомірною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції щодо не здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання виконавчого листа № 2-6819, виданого 13 грудня 2010 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ «БМ Банк» боргу в сумі 381 813,54 грн., витрати по сплаті судового збору 566,67 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 40,00 грн. та зобов'язати державного виконавця вжити передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання даного виконавчого листа у визначений законом строк.

Керуючись ст.ст.386, 387 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції щодо не здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання виконавчого листа № 2-6819, виданого 13 грудня 2010 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ «БМ Банк» боргу в сумі 381 813,54 грн., витрати по сплаті судового збору 566,67 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 40,00 грн.

Зобов'язати Перший відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції вжити передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-6819, виданого 13 грудня 2010 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_4 в користь ВАТ «БМ Банк» боргу в сумі 381 813,54 грн., витрати по сплаті судового збору 566,67 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 40,00 грн. у визначений законом строк.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.