19.10.2015 Справа 2/337/1139/2015 року
Провадження № 337/2483/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Котляр А.М.

при секретарі Чередниченко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, визначення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що його батькам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира №101 будинку№44 по вул. Гудименка в м. Запоріжжя. 08.04.2011 року помер ОСОБА_3, після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину квартири. Окрім нього спадщину прийняли дружина померлого ОСОБА_4, донька ОСОБА_2, кожен спадкоємець отримав у спадщину по 1/6 частині квартири. 14.08.2013 року померла ОСОБА_4, після її смерті спадщину прийняв він та його сестра ОСОБА_2 Він прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та успадкував 1/3 частини квартири після смерті ОСОБА_4 Оформити спадщину в нотаріальному порядку він не має можливості у зв'язку із відсутністю оригіналів документів на спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини квартири №101 будинку№44 по вул. Гудименка в м. Запоріжжя, на 1/3 частину квартири після смерті ОСОБА_4, а всього визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири. Також просив визначити порядок користування спірною квартирою, визнавши за ним право користування однією ізольованою кімнатою, дві інші кімнати залишити в користуванні відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про обставини справи суду нічого не пояснив, в ході розгляду справи його інтереси представляли його представники дружина ОСОБА_5, адвокат ОСОБА_6, ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 пояснила, що вона одружена з ОСОБА_1 з 2000 року. Після одруження вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. Потім вона переїхала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, а чоловік ОСОБА_1 залишився проживати в квартирі. В серпні 2013 року померла матір позивача ОСОБА_4 Починаючи з жовтня 2013 року, ОСОБА_2 не впускала ОСОБА_1 в квартиру, у зв'язку із чим він переїхав проживати до неї в с. Матвіївка.

Представник позивача адвокат ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 одружились у 2000 році та проживали у батьків в квартирі №101 будинку№44 по вул. Гудименка в м. Запоріжжя. В липні 2012 року ОСОБА_1 був знятий з реєстрації з квартири і зареєструвався за місцем проживання дружини в с. Матвіїівка, де і проживає з ОСОБА_5 на даний час. ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_3 в 2011 році фактом проживання разом із померлим. Після смерті матері в 2013 році ОСОБА_1 приняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. На запитання суду, адвокат ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_1 не був зареєстрований разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на момент смерті, але матері належав садовий будинок в садовому товаристві Коксохімік-1, членом якого став він замість матері. Наполягала на тому, що ОСОБА_1 приняв спадщину спадщину після смерті матері ОСОБА_4 шляхом вступу в управління та володіння садовим будинком в садовому товаристві Коксохімік-1. Пояснила, що така підстава для прийняття спадщини передбачена ст. 1268 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні від 21.09.2015 року просив суд зупинити розгляд справи до вирішення цивільної справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 ОСОБА_10 суду копію даної позовної заяви. В задоволенні клопотання про зупинення провадження судом було відмовлено. В позові про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, ОСОБА_1 вказує, що ним було пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 і просить суд поновити строки на подання заяви. На запитання суду про остаточну позицію ОСОБА_1 щодо факту прийняття ним спадщини (або пропуску строку на її прийняття), представник ОСОБА_7 по суті суду нічого не відповів.

Представник позивача адвокат ОСОБА_8 позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечила. Пояснила суду, що позивач ОСОБА_1 одружився в 2000 році із ОСОБА_5, і в березні 2000 року вони переїхали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2. В квартирі залишись проживати батьки ОСОБА_4, ОСОБА_3 і вона. ОСОБА_1 іноді приїжджав відвідувати батьків, але в квартирі після 2000 року ніколи не проживав, хоча і був в ній зареєстрований до 2012 року. В 2006 році квартира була приватизована, внаслідок чого їй, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 стало належати по 1/4 частини квартири. На момент смерті матері ОСОБА_4 в 2013 році, ОСОБА_1 в квартирі не проживав, був знятий із реєстрації, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_11 проти позову заперечив. Пояснив, що після смерті матері ОСОБА_4 позивач спадщину не прийняв, оскільки не був зареєстрований з нею на час смерті і не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, в той час як йому вже належить 1/4 частина квартири на підставі свідоцтва про право власності (в порядку приватизації). Також вказав, що вимоги в частині визначення права користування квартирою є неконкретними, позивач не вказав, яку саме кімнату він просить виділити йому у користування.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків.

Квартира №101 будинку№44 по вул. Гудименка в м. Запоріжжя належить на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/4 частині: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_12. Свідоцтво про право власності на житло №177752 було видано 07.11.2006 року Хортицькою районною адміністрацією Запорізької міської ради. Квартира була приватизована, її загальна площа становить 68.42 кв.м. (а.с. 81).

Відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, 16.03.2002 року змінила прізвище Трипутень на Карпєєва внаслідок укладення шлюбу. 02.07.2011 року у зв'язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на Борисенко (а.с. 117-119).

08.04.2011 року помер ОСОБА_3, не залишивши заповіту. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/4 частину квартири №101 будинку№44 по вул. Гудименка в м. Запоріжжя (а.с. 52).

На момент смерті разом із спадкодавцем в квартирі були зареєстровані його дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_1, донька ОСОБА_2, онук ОСОБА_13 (а.с. 57 зворот., 66 зворот.).

Відповідно до матеріалів спадкової справи до нотаріальної контори спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звертались.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку шестимісячного строк він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, спадкоємцями, що приняли спадщину після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 Померлому належала 1/4 частина квартири, тому кожен із спадкоємців отримав у спадщину по 1/12 частині квартири.

02.04.2015 року ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 Постановою нотаріуса від 02.04.2015 року у видачу свідоцтва про право на спадщину було відмовлено (а.с. 58-59).

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в частині визнання права власності на на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 08.04.2011 року.

Крім того, позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_10, яка померла 14.08.2013 року (а.с. 61).

Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини спадкоємці не звертались.

Згідно довідки з місця проживання, ОСОБА_4 була зареєстрована з 12.12.1979 по день смерті 14.08.2013 в квартирі АДРЕСА_1. Разом із нею на день смерті були зареєстровані донька ОСОБА_2 та онук ОСОБА_13 (а.с. 66 зворот.).

Відповідно довідки, виданої МКП Основаніє 30.03.2015 року, позивач ОСОБА_1 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 до 19.07.2012 року. Починаючи з 25.07.2012 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 7-8, 57 зворот.).

Отже на день смерті ОСОБА_4 позивач разом із спадкодавцем зареєстрований не був, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав.

Доводи адвоката ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння майном ОСОБА_4 суд до уваги не бере, оскільки статті 1268, 1269 діючого ЦК України передбачають тільки дві підстави для прийняття спадщини проживання разом із спадкодавцем на момент смерті та подання заяви про прийняття спадщини.

Незважаючи на те, що позивачем не заявлялись вимоги про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на момент смерті, представники ОСОБА_1 наполягали на тому, що позивач хоча і не був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, проте фактично в ній проживав.

Відповідно до пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_1 одружився у 2000 році, після чого у березні 2000 року переїхав проживати разом із дружиною ОСОБА_5 в с. Матвіївка, де і проживає на даний час.

За клопотанням відповідача, судом був допитаний ряд свідків. Так, свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_2, часто бувала в квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_1 не бачила в квартирі більше 15 років. Пояснила, що він переїхав від батьків після одруження.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 дали суду аналогічні пояснення, відповідно яких ОСОБА_1 в 2013 році в квартирі АДРЕСА_1 не проживав.

На підтвердження факту проживання ОСОБА_1 в квартирі на день смерті матері ОСОБА_4, представники позивача не надали суду жодних доказів, хоча відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які посилаються.

За клопотанням представника позивача судом були викликані для допиту свідки (а.с. 45, 46). Проте, в ході розгляду справи представники позивача від їх допиту відмовились.

Пояснення ОСОБА_5 про те, що її чоловік ОСОБА_1 постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2000 року викликають у суду сумніви, оскільки вона також наполягала на тому, що шлюбні відносини із позивачем не припинені. ОСОБА_5 не змогла відповісти однозначно на запитання суду про те, яким чином вона підтримує шлюб із ОСОБА_1, якщо він дійсно не проживає разом із нею протягом всього подружнього життя, тобто останні 15 років.

У зв'язку із викладеними обставинами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, оскільки позивач спадщину не прийняв.

Позовні вимоги про визначення порядку користування житловим приміщенням також підлягають залишенню без задоволення.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 є трикімнатною, дві кімнати з яких є ізольованими.

ОСОБА_1 в своєму позові не конкретизував яку саме кімнату він бажає виділити собі у користування. Судом було роз'яснено представникам позивача, що вимоги про визначення порядку користування квартирою є неконкретними, а тому не можуть бути вирішеними судом по суті. Проте представники позивача навіть після надання відповідачем ОСОБА_2 технічного паспорту на квартиру, позовні вимоги не уточнили.

З урахуванням положення ст. 11 ЦПК України, яка передбачає, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог, позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою задоволенню не підлягають.

Судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, сплативши судовий збір в сумі 2300 грн. Судом визнано право власності на 1/12 частину квартири, що становить 1/6 частину від позовних вимог. Отже, стягненню з ОСОБА_2 підлягає судовий збір в розмірі 383 грн. 33 коп. (2300/6=383,33).

Керуючись ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на 1/12 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 08.04.2011 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 383 гривні 33 копійки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд міста Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: А.М. Котляр