Справа № 350/1586/14-ц
Номер провадження 2/350/41/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року смт.Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі : головуючої судді Калиній Г.В.

з участю секретаря судового засідання Видойник І.П.

позивача-відповідача ОСОБА_1

відповідача-позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить постановити рішення, яким захистити його честь, гідність та ділову репутацію від неправомірних наклепів ОСОБА_2, зобов»язавши останнього публічно вибачитися та спростувати зведені на нього наклепи про те, що він викрав металеву сітку з території школи та стягнути з ОСОБА_2 на його користь 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди і понесені судові витрати по справі.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 просить постановити рішення, яким зобов'язати ОСОБА_1 публічно вибачитися перед ним на найближчій сесії Рівнянської сільської ради за те, що він ображав його честь і гідність та виражався в його сторону нецензурними словами, стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1218 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, а позов ОСОБА_2 не визнав, та пояснив, що вони є односельчанами і між ними ніколи не виникало сварок чи непорозумінь.

Відносини між ними різко погіршилися 17 вересня 2014 року, коли ОСОБА_2 обізвав його злодієм.

Зазначеного числа у другій половині дня він знаходився біля автобусної зупинки, де продовжувалося впорядкування території - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 копали ями під стовпчики для встановлення огорожі.

Перед тим від односельчанина ОСОБА_5 йому стало відомо, що ОСОБА_2 поширює по селу неправдиві чутки про те, що під час виконання робіт по впорядковуванню автобусної зупинки, для укріплення бетонної площадки, він викрав металеву сітку з огорожі Рівнянської школи.

У той час дорогою на велосипеді їхав ОСОБА_2, і він спитав його, чому він про поширює про нього неправдиві чутки. Тут відповідач, у присутності інших осіб, у категоричній формі звинуватив його у викраденні металевої сітки з території Рівнянської загальноосвітньої школи.

Він приймає активну у часть у громадському житті села, пстійно організовує роботи по благоустрою села Рівня. Зокрема займався впорядковуванням автобусної зупинки - організував влаштування бетонної площадки та благоустрою території за благодійні кошти, укріпивши її металевою сіткою, яка раніше слугувала огорожею сільського кладовища, а після її демонтажу знаходилась на території сільської ради. Металевої сітки для цього було дстатньо, оскільки по завершенні впорядкування зупинки, частина її ще залишилася біля сільської ради, а тому будь-якої потреби її красти сітку з огорожі школи не було. Він вкладав свої особисті кошти та організовував роботи, і не мав потреби та ніколи не крав будь що, більше того металеву сітку з шкільної огорожі.

Такі відомості не відповідають дійсності, принижують його честь та гідність, підривають ділову репутацію та авторитет серед односельчан, товаришів та знайомих, завдають моральних страждань та переживань, оскільки він завжди вів пристойний спосіб життя, користується повагою та авторитетом серед односельчан та знайомих, не допускався антигромадської поведінки.

Позовні вимоги ОСОБА_2 вважає безпідставними, його звернення до суду з даним позовом не може бути образою для відповідача, оскільки вирішення даного питання в судовому порядку є єдиним цивілізованим та законним способом захисту його порушеного права. Під час розмови з ОСОБА_2 17 вересня він його не обзавав та не принижував.

У судовому засіданні відповідач - позивач ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримав, а позов ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що працює сторожем у Рівнянській ЗОШ І-ІІІ ступенів. 16 вересня 2014 року ранком він виявив відсутність металевої сітки на частині огорожі школи, про що цього ж дня повідомив директора школи ОСОБА_7 без будь - якого зазначення особи злодія.

Він бачив, що саме у той час проводилися роботи по благоустрою автобусної зупинки, для укріплення бетонної площадки використовуваляся металева сітка. Оскільки сітка з огорожі школи пропала саме в той час, коли проводилися ці роботи по благоустрою, то він подумав, що робітники могли зняти сітку з огорожі та використати для укріплення бетонної площадки. Однак будь кому про те, що саме ОСОБА_1 це зробив він не говорив.

17 вересня 2014 року він, проїжджаючи велосипедом дорогою повз автобусну зупинку, почув образливу нецензурну лайку у свою адресу. Зупинившись, він почув як ОСОБА_1 звинуватив його у розповсюдженні неправдивих відомостей про нього щодо крадіжки металевої сітки з території школи. Така інформація його дуже здивувала і він одразу ж заперечив, що таке говорив. Проте ОСОБА_1 продовжував обзивати його нецензурною лайкою, тому він поїхав геть.

Очевидцем даного факту був ОСОБА_8 Там були також ОСОБА_9 та ОСОБА_3, які облаштовували зупинку разом з ОСОБА_1 Однак вони у той час були далеко від місця інциденту і нічого не могли чути. Крім того, вважає, що вказані особи не можуть дати об»єктивних свідчень, оскільки ОСОБА_1 їм платив за роботу, а тому вони матеріально від нього залежні.

Вважає, що позиція ОСОБА_1 щодо пристойного способу життя не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 притягався до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 296 КК України за вчинення хуліганства з використанням вогнепальної зброї за що був засуджений Рожнятівським районним судом. Крім того 11 серпня 2013 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань щодо нього внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України за фактом нанесення потерпілому тілесних ушкоджень. Також за минулі роки стосовно нього неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення.

На його думку позивач відзначається не зовсім адекватною поведінкою, зводить наклепи на односельчан, бере участь у бійках, на даний час погрожує йому фізичною розправою, намагається словесно залякати.

Жодних чуток про позивача, як про злодія, він не розповсюджував та не принижував його честі чи гідності.

Вважає, що позивач наведеними у своїй позовній заяві відомостями ображає його, як добропорядну людину, а необґрунтованою вимогою про стягнення моральної шкоди хоче покращити своє матеріальне становище

Вислухавши сторін, свідків та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, а позов ОСОБА_2 до задоволення не підлягає з таких підстав.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 дав показання про те, що 17 вересня 2014 року він підвозив товариша у с. Рівня та зупинився біля автобусної зупинки. Там він чув, як ОСОБА_1 спитав ОСОБА_2, чому він по селу обзиває його злодієм. На це останній відповів: « А що не правда ? Ти вкрав сітку у школі». Ніякої нецензурної лексики з боку ОСОБА_1 в сторону ОСОБА_2 не було.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що працює землевпорядником Рівнянської сільської ради. Одного вересневого ранку минулого року вона зустріла ОСОБА_2 біля сільської ради, коли прийшла на роботу. Останній говорив секретарю сільської ради ОСОБА_11, що ОСОБА_1 вчинив не по совісті, оскільки взяв сітку з території школи та залив її у площадку автобусної зупинки.

Аналогічні показання у судовому засіданні дав її чоловік ОСОБА_5, доповнивши, що вказаного дня він підвіз дружину на роботу і був свідком розмови між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 Зміст розмови він переказав ОСОБА_1, який відреагував на це спокійно та повідомив йому, що сітку з території школи не брав, оскільки використовував при облаштуванні автобусної зупинки сітку з кладовища, якої було достатньо, ще і залишилося.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 - секретар Рівнянської сільської ради - повідомила, що у вересні 2014 року рано, по дорозі до роботи зайшла у магазин. Вийшовши з магазину, який знаходиться біля сільради, мала розмову з ОСОБА_2 , який сказав їй, що ОСОБА_1 взяв сітку з території школи та залив її у площадку автобусної зупинки. На це вона йому сказала, що у цьому сумнівається, бо біля сільради є стара сітка з кладовища, якої було достатньо для цього.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 - директор Рвнянськї ЗОШ І-ІІІ ступенів - дала показання про те, що ОСОБА_2 працює сторожем у ввіреній їй установі. У вересні 2014 року останній повідомив її, що з огорожі школи викрадено проліт металевої сітки та припустив, що сітку могли взяти робітники, які облаштовують автобусну зупинку та запропонував зясувати це питання з ОСОБА_1 На це вона відповіла, що ОСОБА_1 не міг взяти сітку з території школи, бо якби йому не вистачило будівельних матеріалів для облаштування зупинки, він придбав би їх за власні кошти, а не крав із школи.

Свідок ОСОБА_12 - майстер по обслуговуванню Рівнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів - дав у судовому засіданні показання про те, що у вересні 2014 року з огорожі школи пропав проліт металевої сітки. Цю інформацію їм повідомив ОСОБА_2, який припустив, що сітку могли взяти робітники, які облаштовують автобусну зупинку. Аналогічні показання дав у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 - кочегар школи.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 дав показання проте, що разом із ОСОБА_3 копав ями під ствпчики для огорожі автобусної зупинки. Він бачив, як ОСОБА_1 зупинив ОСОБА_2, котрий їхав велосипедом по дорозі та про щось говорили. Однак змісту розмови він не чув, оскільки працював та не дослухався. Непристойної лайки також не чув.

Свідок ОСОБА_3 дав у судовому засіданніпоказання про те, що у вересні минулого року разом із ОСОБА_3 копали ями для ствпчиків під огорожу автобусної зупинки. Він добре чув, як ОСОБА_1 спитав ОСОБА_2, чого той поширює про нього неправдиві чутки про крадіжку сітки. На що ОСОБА_2 заявив, що сітку украв саме ОСОБА_1 Останній непристойними словами ОСОБА_2 не обзивав.

Аналізуючи пояснення сторін та показання свідків у їх сукупності судом встановлено, що з огорожі Рівнянської ЗОШ І-ІІІ ступенів було викрадено один проліт металевої сітки. ОСОБА_2 у викраденні сітки безпідставно звинуватив ОСОБА_1 та цю неправдиву інформацію поширив між жителями села, чим принизив гідність, честь та ділову репутацію останнього.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

За змістом ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа, як учасник суспільних відносин.

Відповідно до статей 94, 277 ЦК особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив, що поширював про ОСОБА_14 будь-яку неправдиву інформацію, проте на підтвердження цього не надав суду жодних доказів. Натомість його причетність до поширення негативної інформації про ОСОБА_14 повністю доведена показаннями свідків. Зазначена негативна інформація про те що ОСОБА_1 викрав з території школи металеву сітку та використав її при облаштуванні зупинки, у судовому засіданні жодним чином не підтвердилася, а навпаки була спростована, тому суд вважає її недостовірною і таким чином її спростовує, оскільки відповідач ОСОБА_2 у будь-який спосіб спростувати зазначену інформацію відмовляється, бо вважає, що її не поширював.

Згідно з ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Однією з позовних вимог ОСОБА_1 є зобов»язання ОСОБА_2 публічно вибачитися перед ним та спростувати недостовірну інформацію.

Відповідно до п. 25 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного суду України спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

За змістом ст. 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу, а також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Зокрема способи захисту цивільних прав та інтересів визначено ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Вказаним переліком, визначеним ч. 2 ст. 16 ЦК України, а також главою 3 розділу І Книги першої, ст. 277 ЦК України , зобов»язання вибачитися як способу судового захисту честі, гідності та ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено.

Крім того, відповідно до п. 26 згадуваної постанови Пленуму Верховного суду України, суд при ухваленні рішення в даній категорії справ не вправі зобов»язувати відповідача вибачитися перед позивачем у тій чи іншій формі.

За таких обставин дана позовна вимога ОСОБА_1 є безпідставною, а тому до задоволення не підлягає.

Ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, згідно змісту п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи вякій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що поширена ОСОБА_15 інформація про ОСОБА_1 є негативного змісту, а тому принизила його честь та гідність, та могла вплинути на його ділову репутацію. За таких обставин на ОСОБА_2 слід покласти обов'язок відшкодувати моральну шкоду, заподіяну поширенням даних неправдивих відомостей.

Визначаючи розмір відшкодування спричиненої ОСОБА_14 моральної шкоди суд враховує глибину його моральних страждань, а з другого боку враховує матеріальне становище ОСОБА_2, те що останній є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 9), та вважає, що у цій частині позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вон посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 не представив суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 обзивав його нецензурними словами, погрожував фізичною розправою чи будь-яким іншим способом принижував його честь чи гідність.

Суд не приймає до уваги подані ОСОБА_2 письмові докази: довідку з бази АРМОР (а.с. 14) та долучений до матеріалів справи на його вимогу вирок Рожнятівського районного суду від 10 листопада 2008 року (а.с. 21), як докази вини ОСОБА_1 у приниженні його честі і гідності, оскільки дані письмові докази не мають відношення до предмету позову.

Також суд не вбачає приниження честі і гідності ОСОБА_2 і у поданій до суду позовній заяві ОСОБА_16,оскільки відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦК України фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Отже сам факт звернення ОСОБА_14 до суду з даним позовом суд не вважає образливим чи таким, що принижує честь і гідність ОСОБА_2

За таких обставин ОСОБА_2 не довів своїх позовних вимог, а тому вони є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 214-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Захистити честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та встановити, що ОСОБА_2 поширював недостовірну інформацію про те, що ОСОБА_1 причетний до викрадення металевої сітки з огорожі школи.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень та в рахунок відшкодування судових витрат по справі 247 гривень 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, за їх безпідставністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації відмовити, за його безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано - Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу виготовлення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :