Номер провадження: 22-ц/785/7193/15
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Сватаненко В.І.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2015 року у справі за поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3,-

встановила:

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до суду із поданням про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3 у зв'язку з тим, що вона ухиляється від виконання виконавчого листа № 1510/6905/12, виданого 11.11.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області про зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, два рази на тиждень - в суботу і неділю з 09-00 години по 17-00 годин без присутності ОСОБА_3 з правом вільного вибору території і місяця спілкування, а також, з 09-00 години до 12-00 години в день народження дитини 25 грудня кожного року та встановлено ОСОБА_2 час для оздоровлення ОСОБА_4 в літній час на протязі одного тижня без присутності ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 182).

Ухвалою суду від 19.03.2014 року подання ВДВС Ізмаїльського МРУЮ Одеської області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3 задоволено (т. 1 а. с. 196).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.09.2014 року ухвалу суду від 19.03.2014 року скасовано, передано питання про оголошення розшуку боржника на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а. с. 25-26).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2015 року у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області - відмовлено (т. 2 а. с. 136-137).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою подання задовольнити, посилаючись на її необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права (т. 2 а. с. 139-143).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні достатні данні відсутності боржника за місцем його проживання, яка повинна мати тривалий характер, крім того відсутні докази дотримання державним виконавцем вимог ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження».

З таким висновком суду слід погодитись.

Згідно зі статтею 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню. У Законі визначено загальний порядок примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), до якого, зокрема, віднесено пошук майна боржника, арешт коштів на рахунках в банківських установах, оцінка майна та його реалізація на прилюдних торгах (статті 40, 57, 58, 62).

Примусове виконання рішень судів України відбувається на основі виконавчих документів, які є підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій. Такими документами є виконавчі листи, що видаються судами; накази господарських судів; ухвали, постанови судів у випадках, передбачених законом; інші документи, визначені у частині другій статті 17 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області знаходиться виконавчий лист № 1510/6905/12, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 11 листопада 2013 року про зобов'язання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, два рази на тиждень - в суботу і неділю з 09-00 години по 17-00 годин без присутності ОСОБА_3 з правом вільного вибору території і місяця спілкування, а також, з 09-00 години до 12-00 години в день народження дитини 25 грудня кожного року та встановлення ОСОБА_2 час для оздоровлення ОСОБА_4 в літній час на протязі одного тижня без присутності ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 183).

Виконавче провадження за вказаним виконавчим документом відкрито постановою про відкриття провадження ВП № 40832430 від 19.11.2013 року (т. 1 а. с. 184).

Зі змісту заяви ОСОБА_3 від 22.11.2013 року на ім'я начальника ВДВС Ізмаїльського МРУЮ Одеської області вбачається, що вона ознайомлена про наявність виконавчого провадження у відношенні неї про стягнення 3 000 гривень на користь ОСОБА_2 та зобов'язання не перешкоджати ОСОБА_2 у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_4 по судовому рішенню по справі за № 1510/6905/12, також повідомила державного виконавця про зміну місця свого проживання із зазначенням адреси: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 185).

Заявою від 29.11.2013 року, наданої начальнику відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, боржник ОСОБА_3 повідомила ДВС про зміну місця свого проживання із зазначенням адреси: АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 187).

Відповідно до акту головного державного виконавця ВДВС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Діордієвої Н.В. від 03.12.2013 року, за адресою: АДРЕСА_3, встановлено, що боржник ОСОБА_3 за зазначеною адресою не мешкає (т. 1 а. с. 186).

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання фізичної особи від 04.02.2014 року, наданої Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області, боржник значиться знятою з реєстраційного обліку в АДРЕСА_3, та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 189).

Відповідно до акту, складеного головним державним виконавцем ВДВС Ізмаїльського МРУЮ Діордієвої Н.В. від 05.02.2014 року, виходом за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що боржник ОСОБА_3 за зазначеною адресою не мешкає (т. 1 а. с. 190).

Згідно акту, складеного державним виконавцем другого Київського ВДВС ОМУЮ від 05.02.2014 року, виходом за адресою: АДРЕСА_2, встановлено, що на момент складення акту боржник ОСОБА_3 була відсутня. З'ясувати факт проживання за зазначеною адресою ОСОБА_3 не вдалося (т. 1 а. с. 191).

Також в підтвердженні факту не проживання ОСОБА_3 були складені акти соціального інспектування № 757 від 03.06.2014 року, № 758 від 04.06.2014 року про те, що за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_4, 2008 року народження, за місцем реєстрації не проживає; листом служби у справах дітей Одеської міської ради № 4266 від 29.07.2014 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_4, 2008 року народження не проживає, відповідно до листа начальника служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської вітласті від 26.06.2015 року за № 01-26/436/15 (т. 2 а. с. 120).

Проте, як зазначалось особами, що приймали участь в цієї справі ОСОБА_3 неодноразово бачили в м. Ізмаїл, у т.ч. на судових засіданнях по іншій справі. Також в межах розгляду даного подання іншим складом суду, ОСОБА_3 була присутня на одному з судових засідань, отримувала повістки про виклик у судові засідання, призначені на 04.06.2015 року та на 17.07.2015 року за адресою: АДРЕСА_3.

В матеріалах справи наявна інформація (копія консультативного висновку спеціаліста) про проходження обстеження 31.03.2015 року в Дунайській басейновій лікарні на водному транспорті м. Ізмаїла.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до п. 3.12. Наказу Міністерства юстиції від 02.04.2012 року за № 512/5 перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до статті 40 Закону, державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації щодо місця роботи боржника; отримання інформації про боржника з інших джерел. Державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Суду не надано доказів повного дотримання державним виконавцем вимог вказаного законодавства та виконання усіх приписів Наказу.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані факти у сукупності не дають можливість стверджувати про наявність підстав для вжиття такого заходу як оголошення розшуку боржника ОСОБА_3

Стаття. 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначає загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. У ч. 2 та ч. 3 вказаної статті зазначено, що у разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що іншого порядку виконання рішення, за яким боржник зобов'язується особисто вчинити певні дії Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Отже, державний виконавець після виконання приписів ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» повинен, при наявності для цього правових підстав, внести подання правоохоронним органам про притягнення боржника ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, після чого слідчий, в межах кримінального провадження, у встановленому законом порядку, при наявності для того законних підстав, не позбавлений можливості оголосити ОСОБА_3 в розшук.

Доводів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2015 року відповідає вимогам закону і підстав для її скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, ст. ст. 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 липня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Сватаненко В.І.

Сидоренко І.П.