Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Антипової Л.О.

при секретарі Філімоновій Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Головне Управління юстиції, про визнання заповіту недійсним та визнання права на спадкування, як спадкоємця за законом, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що позивачка разом із сином ОСОБА_4 та спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1959 року по 2003 рік проживали однією сім'єю в квартирі, яка є спірним майном і знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

27.11.1996 року позивачка її син та ОСОБА_5 приватизували вищевказане майно на праві приватної спільної сумісної власності (без виділення окремих часток кожного співвласника), про що отримали свідоцтво про право власності на житло.

Позивачка вказує, що вона є інвалідом 2 групи та спадкоємцем першої черги за законом про обов'язкову частку, згідно ст. 1261 ЦК України. Також, спадкоємцем першої черги, є син спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_2, який відмовився приймати спадщину. Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 10-ю Київською нотаріальною конторою, було відкрито спадкову справу №531/07 про складання заповіту на користь ОСОБА_6, якій спадкодавець заповідала 1/3 частини квартири та грошовий внесок в АКБ «Правекс-Банк».

Заповіт на користь ОСОБА_6, складений спадкодавцем, яка була співвласником спільної сумісної квартири, на думку позивача, є правочином, який порушує права та інтереси інших співвласників, оскільки вони не давали спадкодавцю згоди на виділення частки з спільного сумісного майна. Спадкодавець не зверталася до суду або до нотаріальної контори з відповідною заявою про визначення та виділ своєї частки.

Позивачка вказує, що заповіт на користь ОСОБА_6 суперечить її правам та інтересам як інваліда 2 групи, оскільки вона має право на поліпшення житлових умов згідно п.3 ст. 34 ЖК України.

Крім того, позивачка вказує, що ОСОБА_6 не мала права на спадкування відповідно до ч.2 ст. 1224 ЦК України, внаслідок чого просить визнати заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 недійсним та скасувати його та визнати за позивачкою право на спадкування 1/3 частки квартири за вищевказаною адресою, як спадкоємця за законом та за правом на обов'язкову частку.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали в частині скасування заповіту та визнання за позивачкою права на спадкування 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1. Витрати пов'язані з розглядом справи в суді та проведення експертизи, позивачка просила залишити за її рахунок.

В судовому засіданні відповідачі позов визнали, заперечували проти стягнення з них судових витрат та витрат на проведення експертизи.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, розгляд справи залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідачів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5. 11.08.2006 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою був посвідчений заповіт за р/н 2у-643, котрим ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_6 1/3 частину квартири НОМЕР_1, що знаходиться у АДРЕСА_1, а також грошовий внесок в АКБ «Правекс-Банк». Спадковою масою є 1/3 частини квартири, оскільки гроші з карткового рахунку були витраченні за життя ОСОБА_5.

Як вбачається з актового запису про смерть НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 14.02.2014 року, спадщину яка залишилася на день смерті ОСОБА_6 вона приймає. Іншим спадкоємцем передбаченим законодавством є ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_6, її чоловік ОСОБА_2 відмовився від спадщини на користь дочки померлої ОСОБА_3, відповідно до заяви від 14.02.2014 року.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини, а саме: 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 на користь позивачки ОСОБА_1, про що некю було подано заяву до суду.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 1257 ЦК України у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

В суді було встановлено, що відповідачі відмовилися від прийняття спадщини та просили суд визнати право власності на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, за позивачем, визнати право позивача на обов'язкову частку.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування заповіту та визнання за ОСОБА_1 права на спадкування за законом 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1. В іншій частині позову позивачка відмовилася від позовних вимог.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1223, 1233, 1257, 1258, 1268 ЦК України, ст.ст. 60, 174, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Головне Управління юстиції, про визнання заповіту недійсним та визнання права на спадкування, як спадкоємця за законом - задовольнити.

Визнати заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 недійсним та скасувати його.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування на 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: