АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Івченко О.М.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Провідна», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення суми страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вереcні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ПрАТ «Провідна» суму страхового відшкодування.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Провідна», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення суми страхового відшкодування повернуто позивачеві, роз'яснивши, що для вирішення цього спору потрібно звернутися до суду за місцезнаходженням відповідача - юридичної особи.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В апеляційній скарзі представник апелянта вказує, що на момент подачі позовної заяви до суду першої інстанції, згідно відомостей з офіційного сайту Єдиного державного реєстру - Державне підприємство «Інформаційно-ресурсний центр» місцезнаходженням юридичної особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» () є м. Київ, пр-т Повітрофлотський 25, що територіально належить до Солом'янського району м. Києва, відтак справа підсудна Солом'янському районному суду.

Унікальний номер справи: 760/19444/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/15179/2014
Головуючий у суді першої інстанції: Зінченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи

заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

Згідно ст. 115 Цивільного процесуального кодексу України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, виходив з того, що місцезнаходженням підприємства Приватного акціонерного товариства «Провідна» є м. Київ, бульвар Шевченка, 37/122, що відповідно не відноситься до території Солом'янського району м. Києва.

Колегія суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки пунктом 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» передбачено, що питання про підсудність справ визначається ЦПК, зокрема: розділом II - щодо справ наказного провадження; главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження; розділом IV - щодо справ окремого провадження; розділами VI, VII - щодо заяв (скарг) стягувача, боржника, інших учасників виконавчого провадження, заяв (подання) державного виконавця з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень; главами 1 і 2 розділу VII-1 - щодо заяв про оскарження рішень третейських судів та про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів; главами 1 і 2 розділу VIII - щодо клопотань про визнання, звернення до виконання рішень іноземних судів; статтею 404 - щодо заяв про відновлення втраченого судового провадження; статтею 414 - щодо справ за участю іноземних осіб.

Якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Згідно зі ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не перевірено відповідність позовної заяви в справі вимогам ст. 93 ЦК України, в матеріалах справи відсутні належні докази встановлення судом місцезнаходження юридичної особи - відповідача, тобто фактичного місця ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, колегія суддів вважає необгрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачу для звернення до належного суду.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаний або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як закріплено в ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За таких підстав, ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року слід скасувати та направити справу до Солом'янського районного суду міста Києва для вирішення питання про прийняття.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись, ст. ст. 303, 304, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2014 року - скасувати, справу направити до Солом'янського районного суду м. Києва для вирішення питання про прийняття.

Ухвала набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: