АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5616/15 Справа № 203/3597/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Ф. Ф. Доповідач - Єлізаренко І.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Ремеза В.А.,

за участі секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки.

В обґрунтування позовних вимог, які в ході судового розгляду справи уточнювалися, позивач посилалася на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року було змінено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року в частині способу стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дитини, ОСОБА_4, у розмірі 650 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 вересня 2013 року. Відповідач без поважних причин аліменти сплачував нерегулярно, в нього була наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі

3 303 грн. 17 коп., у зв'язку з чим виникла пеня, яка станом на 22 січня 2014 року становить 1 817 грн. 07 коп., тому просила стягнути з відповідача на її користь 1 817 грн. 07 коп. пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина, ОСОБА_4 за 2013 - 2014 роки.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 817 грн. 07 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи з 03 листопада 1998 року по 31 жовтня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, ОСОБА_4, та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_4, на користь матері, ОСОБА_3, в розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи стягнення з 23 вересня 2013 року, при цьому допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць(а.с.8-11).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року змінено в частині способу стягнення аліментів, та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 на користь матері ОСОБА_3 в розмірі 450 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 вересня 2013 року (а.с.34-35).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року в частині стягнення аліментів скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до апеляційної інстанції (а.с.39-42).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року в частині способу стягнення аліментів змінено та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, на користь матері, ОСОБА_3, в розмірі 650 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 вересня 2013 року (а.с.58)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через порушення норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

Зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості виходячи зі всієї суми.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 листопада 2013 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, ОСОБА_4, та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина, ОСОБА_4, на користь матері, ОСОБА_3, в розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення ОСОБА_4 повноліття, починаючи стягнення з 23 вересня 2013 року, при цьому допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць (а.с.8-11). Відповідач не приймав участі у розгляді даної справи на час ухвалення заочного рішення суду від 27 листопада 2013 року.

З наданих матеріалів справи вбачається, виконавчий лист на виконання цього заочного рішення суду від 27 листопада 2013 року позивач отримала 12 лютого 2014 року (а.с.11).

08 квітня 2014 року відповідач, ОСОБА_2, отримав особисто виклик по виконавчому провадженню №В-12 державного виконавця Кіровського ВДВС ДМУЮ (а.с.12).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Державною виконавчою службою Кіровського ВДВС ДМУЮ, вбачається, що з квітня 2014 року, тобто з часу коли відповідач дізнався про відкриття виконавчого провадження, він почав сплачувати аліменти (а.с.13).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року змінено в частині способу стягнення аліментів, та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 на користь матері ОСОБА_3 в розмірі 450 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 вересня 2013 року (а.с.34, 35).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2014 року в частині стягнення аліментів скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до апеляційної інстанції (а.с.39-42).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року в частині способу стягнення аліментів змінено та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, на користь матері, ОСОБА_3, в розмірі 650 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 вересня 2013 року (а.с.58)

Виконавчий лист на виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року, яким заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року в частині способу стягнення аліментів змінено та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, на користь матері, ОСОБА_3, в розмірі 650 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 вересня 2013 року, позивач отримала 05 січня 2015 року (а.с. 123).

Відповідач почав сплачувати аліменти з квітня 2014 року, тобто з часу, коли дізнався про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним заочним рішенням суду.

Також з матеріалів справи вбачається відповідач весь час знаходження даної справи на розгляді у суді апеляційної інстанції, касаційній інстанції сплачував аліменти на утримання дитини (а.с. 67-73, 82, 94, 95, 97, 98, 107-109, 116-120, 127, 145).

Згідно довідки Кіровського ВДВС ДМУЮ від 21 квітня 2015 року заборгованість зі сплати аліментів станом на 21 квітня 2015 року у ОСОБА_2 відсутня (а.с.145).

Таким чином, враховуючи вищевикладене належних доказів на підтвердження того, що прострочення зі сплати аліментів у зазначений в позовній заяві період часу за 2013-2014 роки у виді пені виникло за наявності вини відповідача, суду надано не було, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді