У х в а л а

іменем україни

21 січня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Ступак О.В., Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії» про зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» про зобов'язання до вчинення дій, обґрунтовуючи вимоги тим, що 27 грудня 2013 року між ним та ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк Росії» було укладено договір про відкриття депозитного рахунку (вклад «Стабільний») в рамках договору щодо банківського обслуговування, за умовами якого ним з поточного (мультивалютного) рахунку у доларах США, відкритого в банку, було перераховано на депозитний рахунок суму вкладу у розмірі 10024,17 доларів США, з терміном повернення до 27 вересня 2014 року, за відсотковою ставкою 6,00 % річних.

28 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з письмовою заявою про дострокове повернення всієї суми вкладу та нарахованих відсотків за договором від 27 грудня 2013 року.

07 березня 2014 року позивач повторно звернувся до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» з приводу повернення вкладу, однак в його заяві було відмовлено, оскільки постановою № 104 від 27 лютого 2014 року правління Національного банку України «Про внесення змін до постанови від 06 лютого 2014 року № 49 правління Національного банку України», було обмежено видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15 000 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Враховуючи вказане, позивач просив зобов'язати ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» нарахувати та виплатити йому проценти за відсотковою ставкою 6,00 % річних на банківський вклад в сумі 10 024,17 доларів США за договором від 27 грудня 2013 року про відкриття депозитного рахунку (вклад «Стабільний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування, за період з 28 грудня 2013 року до дня, який передує поверненню вкладу та повернути ОСОБА_1 вклад в сумі 10 024,17 доларів США за вказаним договором, а також сплатити 3 % річних від вказаної суми за період з 07 березня 2014 року до дати фактичного поверненню вкладу.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2014 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк Росії» повернути ОСОБА_1 вклад в сумі 10 024,17 доларів США за договором від 27 грудня 2013 року № 263/179/552328 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Стабільний») в рамках договору щодо банківського обслуговування. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити ухвалені судові рішення та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що оскільки банком за зверненням позивача не було повернуто депозитного вкладу, то сума депозитного вкладу підлягає стягненню з ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк Росії» на користь ОСОБА_1 Крім того, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 щодо нарахування відсотків за користування вкладом за період з 07 березня 2014 року по дату фактичного повернення вкладу та 3 % річних від вказаної суми за період з 07 березня 2014 року до дати фактичного поверненню вкладу, суди виходили з того, що договір від 27 грудня 2013 року є достроково розірваним 07 березня 2014 року відповідно до заяви ОСОБА_1

Судами встановлено, що 27 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дочірній Банк Сбербанк Росії» було укладено Договір № 263/179/552328 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Стабільний») в рамках договору щодо банківського обслуговування, за умовами якого ним з поточного (мультивалютного) рахунку № НОМЕР_1 у доларах США, відкритого в банку, було перераховано на депозитний рахунок НОМЕР_2 суму вкладу у розмірі 10 024,17 доларів США, з терміном повернення до 27 вересня 2014 року, за відсотковою ставкою 6,00 % річних.

28 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернувся до банку з письмовою заявою про дострокове повернення всієї суми вкладу та нарахованих відсотків за договором від 27 грудня 2013 року.

07 березня 2014 року позивач повторно звернувся до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» з приводу повернення вкладу, однак в його заяві було відмовлено, оскільки постановою № 104 від 27 лютого 2014 року правління Національного банку України «Про внесення змін до постанови від 06 лютого 2014 року № 49 правління Національного банку України», було обмежено видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15 000 грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Пунктом 1 договору про відкриття депозитного рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування від 27 грудня 2013 року передбачено, що невід'ємною частиною цього договору є умови банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Сбербанк Росії», затвердженими Наказом Голови Правління Банку № 37 від 16 січня 2012 року (із змінами та доповненнями).

Пунктом 3.3.3.6 вказаних умов вимога клієнта щодо повернення вкладу вважається доведеною банку належним чином за умови, якщо Банк отримав від клієнта або уповноваженої ним особи заяву щодо дострокового повернення вкладу встановленої Банком форми не пізніше ніж за п'ять банківських днів до дати отримання коштів, зазначених у такій заяві. Повернення вкладу до настання терміну повернення за ініціативою клієнта прирівнюється до дострокового розірвання договору.

На момент звернення ОСОБА_1 до ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» про видачу коштів з поточного рахунку діяла Постанова Правління Національного Банку України від 06 лютого 2014 року № 49 "Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій". Відповідно до п. п. 9 п. 4 вказаної Постанови, банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України та не допускати обмежень щодо переказу коштів в іноземній валюті, що належить клієнтам, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. З врахуванням даної Постанови, яка є обов'язковою до виконання ПАТ "Дочірній Банк Сбербанк Росії" - відповідач по справі не вправі був здійснювати видачу коштів з рахунку ОСОБА_1 в повному розмірі.

Відповідно до виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 від 07 березня 2014 року ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії» перераховано кошти позивача на його поточний рахунок.

Вирішуючи справу суди вірно виходили з того, що дане обмеження не є підставою для нарахування відсотків за обмеження у користуванні ним коштами на рахунку позивача, оскільки таке обмеження відбулося на законних підставах та не з вини банку.

В касаційній скарзі заявник посилався на Постанови Верховного Суду України, як на приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Проте, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що з наданих постанов Верховного Суду України не вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки вказані обставини відрізняються від правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії». Так, у наведених прикладах кошти не перераховувалися на поточні рахунки вкладників у строки визначені договорами або банк своїми неправомірними діями унеможливлював використання коштів з поточних рахунків.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 09 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

І.К. Парінова

О.В. Ступак

С.П. Штелик