РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2015 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Куцина М.М., Собослоя Г.Г.

при секретарі : Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2011 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а :

Акціонерний комерційний банк «Форум» (далі АКБ «Форум») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 17 вересня 2008 року між АКБ «Форум» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала 40 тис. дол. США. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є належний останній на праві власності житловий будинок із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість на загальну суму 427475 грн. 83 коп.

Посилаючись на викладене, банк просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі від імені банку на підставі договору купівлі-продажу.

У подальшому позивач збільшив позовні вимоги, остаточно визначивши розмір заборгованості 532400 грн. 87 коп.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2011 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість в розмірі 532400 грн. 87 коп. шляхом примусового звернення стягнення на належний ОСОБА_2 предмет іпотеки жилий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, та на земельну ділянку площею 0,1га, кадастровий номер :68:001:0043, що належить ОСОБА_2 на праві власності, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням Ужгородського міськорайонного суду від 02 лютого 2011 року ОСОБА_1, оскаржила його в апеляційному порядку та порушила питання про його скасування та ухвалення нового рішення, яким визнати недійсними: кредитний договір № 057/08/26- ZNv від 17.09.2008 року, договір іпотеки від 17.09.2008 року та виключити з Державного реєстру іпотек запис про реєстрацію договору іпотеки, а з Єдиного реєстру заборон, запис про заборону відчуження нерухомого майна за оскарженим договором іпотеки. Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Як підставу нікчемності укладеного договору апелянтка вказує на недотримання письмової форми, так-як він не скріплений печаткою, також вказує що банк видав кредит у валюті не маючи відповідної ліцензії, з письмовою вимогою про погашення боргу банк не звертався, а сума боргу нарахована з пропуском строку давності.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 20 червня 2014 року зазначене судове рішення змінено й скасовано в частині звернення стягнення на предмет іпотеки жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1. У цій частині в позові відмовлено. У решті рішення залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, за наслідками розгляду касаційної скаргою ПАТ «Банк Форум» на рішення апеляційного суду Закарпатської області, ухвалою від 19 листопада 2014 року, скасував рішення апеляційного суду Закарпатської області від 20 червня 2014 року в частині відмови у вимозі про звернення стягнення на предмет іпотеки, а справу в цій частині передав на новий розгляд до апеляційного суду Закарпатської області.

В судовому засіданні представник ПАТ «Банк Форум» заперечив щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача представника банку, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції і досліджує виключно лише ті докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Незаконність оскаржуваного рішення апеляційна інстанція переглядає оскаржуване рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні встановлено, що 17 вересня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» АКБ та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання, під 14 % річних, отримала 40 000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 14 вересня 2018 року (а.с.7-8).

Посилаючись на викладене, банк просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Ужгородський міськрайонний суд задовольняючи позовні вимоги виходив з наявності заборгованості ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором за яким в рахунок забезпечення виконання зобов'язань, ОСОБА_2 передала в іпотеку належний останній на праві власності житловий будинок із земельну ділянку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_1 належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 01.02.2011 року, утворилася заборгованість на загальну суму 532400 грн. 87 коп.

У відповідності до ч.2. ст.1050 ЦК України у разі прострочення повернення Позичальником чергової частини кредиту та/або сплати відсотків Кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКБ «Форум» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є належний останній на праві власності житловий будинок із земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.9-11)

Відповідно до ч.1 ст.33, ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду.

З огляду на наведене наведені висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на діючому на час розгляду справи законодавству.

В свою чергу резолютивна частина рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку», а саме: в ній не зазначено початкову ціну продажу предмета іпотеки та спосіб реалізації предмета іпотеки.

Так, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації ....

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає доповненню, шляхом зазначення способу реалізації та початкової ціни предмета іпотеки.

Позивач звертаючись з позовом до суду просив звернути стягнення на майно у спосіб передбачений ст. 38 Закону України «Про іпотеку», пунктом 5.5 Договору іпотеки передбачено право іпотекодерджателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до договору та Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір.

Згідно ч.6 ст.5 Закону України "Про іпотеку" вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

З огляду на наведене іпотекодавець і іпотекодержатель при укладенні пункту 1.4 іпотечного договору, домовились про ціну предмета іпотеки - 359426 грн. Щодо незгоди з наведеною оцінкою сторони не заявляли, договір в цій частині не оспорювали, за таких обставин суд не має підстав не брати до уваги визначену сторонами оцінку предмета іпотеки.

Відповідно до змісту Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площатакого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

З матеріалів справи вбачається, що предмет іпотеки є майно, яке використовується, як постійне місце проживання майнового поручителя ОСОБА_2, загальна площа якого не перевищує 250 м.кв., інше майно відсутнє, за таких обставин до правовідносин підлягає застосуванню положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

За своїм змістом Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети; забезпечення, його; чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог.

Отже, встановивши сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне або заставлене майно, суд, ухвалюючи відповідне судове рішення, має відповідно до ст.217 ЦПК України вирішити питання про зупинення стягнення на час дії Закону, що також зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Враховуючи викладене стягнення на предмет іпотеки підлягає відстроченню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.209,217,218,303,307,308,313,314, 315,317, 319 ЦПК України колегія, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 лютого 2011 року - змінити.

Доповнити другий абзац резолютивної частини рішення: надати право ПАТ «Банк Форум» на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, у спосіб передбачений т.38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною 359426 грн.

Відстрочити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", звернення стягнення на належний ОСОБА_2 предмет іпотеки: жилий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,1га. за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді