РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/11755/14-ц

Пров. №2/668/35/15

29.01.2015 року Суворовський районний суд м.Херсона в складі головуючого судді Рябцевої М.С., при секретарі Волинець Л.Л, розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Херсона цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільно набутого майна подружжя, визнання особистим майном та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з цим позовом, уточненим в ході розгляду справи, зазначаючи, що з 10.10.1998 року він перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.09.2014 року шлюб між ними був розірваний. Під час шлюбу ними за спільні кошти було придбано нерухоме майно, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка, площею 0,017 га та 0,1 га за цією же адресою, трикімнатна квартира АДРЕСА_2, однокімнатна квартира АДРЕСА_3. Однак, домоволодіння та земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 були оформлені на відповідачку за договорами дарування. Вважає, що зазначені договори є удаваними, оскільки під час їх укладення сторони фактично мали на увазі договори купівлі-продажу і тому це нерухоме майно вважає спільним сумісним майном подружжя, оскільки воно придбавалось за спільні кошти. Також за період з 2011 по 2013 рік на його ім'я в банківській установі були відкриті депозитні рахунки на загальну суму 128 412 дол. США. Починаючи з 2011 року вони фактично припинили шлюбні відносини, тому ці кошти є його особистою приватною власністю. 26.04.2013 року відповідачка за його довіреністю особисто зняла ці кошти та витратила в своїх інтересах.

Просив поділити спільне майно подружжя, визнавши за ним право власності на ? частини нерухомого майна: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, земельних ділянок, площею 0,017 га та 0,1 га за цією же адресою, трикімнатної квартири АДРЕСА_2, однокімнатної квартири АДРЕСА_3, визнати за ним право приватної власності на грошові кошти у розмірі 128 412 дол. США, які були розміщені на розрахункових рахунках за договорами депозитних вкладів, та стягнути з відповідачки 128 412 дол. США, які були зняті нею з цих рахунків та використані в своїх інтересах.

Відповідачка та представник відповідача позовні вимоги не визнали, вказуючи, що сторони до 2014 року не припиняли шлюбні відносини, в 2013 році вони, як подружжя, їздили у туристичну поїздку в Туреччину, кошти з розрахункових рахунків в сумі 128 412 дол. США вона дійсно знімала за проханням позивача та повертала йому. Інше нерухоме майно: не є спільно набутим майном подружжя, оскільки воно було безоплатно подаровано їй різними родичами.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про одруження сторони 10.10.1998 року уклали шлюб.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.09.2014 року шлюб між ними був розірваний.

Згідно з договором купівлі-продажу від 21.04.2000 року, зареєстрованого на товарній біржі «Ізумруд», ОСОБА_2, ОСОБА_1, та ОСОБА_3 (син відповідачки) придбали квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 03.08.2009 року, ОСОБА_3 подарував ОСОБА_1 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Таким чином, частка квартири АДРЕСА_2 позивача ОСОБА_1 згідно з цими договорами складає 2/3.

На підставі договору, посвідченого державним нотаріусом третьої Херсонської державної нотаріальної контори Черкашиної Н.І. від 28.03.2009 року, ОСОБА_3 (син відповідачки) подарував квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_2

Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7 від 07.06.2014 року, ОСОБА_8 (мати відповідачки) подарувала відповідачці ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно з договором дарування від 07.06.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_7, ОСОБА_8 (мати відповідачки) подарувала відповідачці ОСОБА_2 земельні ділянки, площею 0,017 га, та 0,1 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

29.07.2013 року на ім'я позивача були відкриті банківські вклади НОМЕР_1 та НОМЕР_2 «Депозитний» у відділенні філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» на суму 64206 дол. США кожний. Кошти надходили за рахунок заробітної плати позивача, отриманої ним під час роботи в ПрАТ «Авіакомпанія «Українські вертолети».

Зазначені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від доходу подружжя, в разі поважної причини відсутності самостійного заробітку у одного з подружжя.

Згідно зі ст.. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, в тому числі заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі ст.ст. 69-71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу, та у разі поділу майна частки подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки, допускається за його згодою.

Відповідно до ч.6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд вважає, що позивач не довів факт роздільного проживання з відповідачкою з 2011 року.

Відповідачкою напроти підтверджено факт продовження спільного проживання і ведення спільного господарства, про що також свідчить довідка Туристичної Агенції «Корсар» щодо придбання подружжям туристичної путівки в Туреччину, довіреність № 3-1351 від 05.09.2012 року, видана ОСОБА_1 на право користування те розпорядження коштами ОСОБА_2

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом .

Визначаючи обсяг спільного нажитого майна, суд вважає, що спірні грошові кошти, що були розташовані на розрахункових рахунках в загальній сумі 128412 дол.США є спільно набутим майном, оскільки вони набуті в період зареєстрованого шлюбу та є об'єктом поділу.

01.11.2013 року спірні кошти були зняті з розрахункових рахунків ОСОБА_2 на підставі довіреності завіреною державним нотаріусом другої Херсонської державної нотаріальної контори Семенихіною В.І.

Як зазначив позивач, вказані грошові кошти відповідачка йому не повертала, використавши їх без його згоди, не в інтересах сімї та не на її потреби.

Відповідачка, заперечуючи проти позову, зазначила, що вона повертала позивачу ці грошові кошти, однак належних та допустимих доказів цьому, як того вимагає ст..ст. 11,60 ЦПК України не надала.

Покази свідка ОСОБА_3 суд оцінює критично, оскільки він є сином відповідачки, крім того його покази не підтверджують факту повернення грошей відповідачкою, оскільки з його показів вбачається, що він лише припустив, що мати повернула ці кошти, виходячи з того, що бачив пакунок, який залишився в квартирі позивача, а безпосередньо повернення грошей позивачу він не бачив.

В роз'ясненнях, що містяться в пунктах 30 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає доведеним факт того, що відповідачка, знявши спільні кошти в загальній сумі 128412 дол. США з розрахункових рахунків позивача, приховала їх, що дає підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в порядку поділу майна половину банківського вкладу, що становить 64206 дол.США.

Що стосуються позовних вимог про поділ іншого спільно набутого майна, то вони задоволенню не підлягають виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

У відповідності зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених особами вимог і на підставі наданих сторонами доказів, а статті 10, 60 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, однокімнатна квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, укладеного 28.03.2009 року між нею та її сином ОСОБА_3

Житловий будинок АДРЕСА_1, та земельні ділянки, площею 0,017 га та 0,01 га за вказаною адресою належать відповідачці ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 07.06.2014 року укладеного між нею та її матір'ю ОСОБА_8

Таким чином, вказане нерухоме майно в силу ст.. 57 ч.1 СК України не є об'єктом спільної власності подружжя, та поділу не підлягає.

Посилання представника позивача, що вказані договори є самі по собі удаваними та мали на меті приховати справжні договори купівлі-продажу спірних жилих приміщень, у звязку з чим вони підлягають поділу як спільне майно подружжя, належними та допустити доказами відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України позивачем не підтверджені.

Напроти допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_3, та ОСОБА_8 вказували, що вони придбавали нерухоме майно за особисті кошти, в подальшому подарували це нерухоме майно безкоштовно відповідачці.

Крім того, позивачем позивні вимоги щодо визнання спірних договорів удаваними не заявлялись.

Також не підлягає задоволенню позовні вимоги позивача щодо поділу квартири АДРЕСА_2 як спільного майна подружжя, оскільки спочатку квартира придбавалась в сумісну власність ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, потім ОСОБА_3 за договором дарування від 03.09.2009 року подарував свою 1/3 частину квартири позивачу. Загальна частка в квартирі позивача складає 2/3 частин, з яких 1/3 частки були йому подаровані, тому в силу ст.. 57 СК України також не підлягають поділу, а інші 2/3 частки належать позивачу та відповідачу на праві спільної власності.

Керуючись ст.ст. 8,10, 88,212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В: .

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частини грошових коштів, які було знято з рахунків за договорами депозитних вкладів, в сумі 64 206 дол. США.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м.Херсона, шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СуддяРябцева М. С.