Справа № 323/3064/15-ц
№ провадження 2/323/1171/15
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

06.11.2015 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Якуніной О.В. за участю адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди внаслідок пошкодження майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що відповідачем було не дотримано технічних умов при облаштуванні балкону, внаслідок чого, під час буревію, в березні 2015 року, шифер з балкону квартири ОСОБА_3 впав на його супутникову антену та пошкодив її, а саме були пошкоджені головки в кількості 5 штук. Вартість ремонту антени, внаслідок указаних пошкоджень, склала 500, 00 грн., але в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати збитки. Як вказує позивач, зазначені факти підтверджується актом Оріхівської міської ради Запорізької області від 30.07.2015 року, а також свідком ОСОБА_4, яка мешкає в цьому ж будинку.

У звязку з пошкодженням майна, позивач відчував моральні переживання, так як не міг користуватися своїм майном та із-за невеликого розміру заробітної плати не міг відремонтувати антену. Моральну шкоду оцінює, з урахуванням того, що є інвалідом 2 групи, тривалий час був позбавлений можливості користуватися свої майном в сумі 800, 00 грн.

Позивач прохає стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду в розмірі 1300 грн.

В судовому засіданні на позовних вимогах наполягає, прохає задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_1, проти позовних вимог заперечує, в звязку з їх недоведеністю, прохає відмовити в їх задоволенні.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи, вважає, що вони не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до акту розгляду заяви ОСОБА_2, який мешкає в м.Оріхів по вулиці К.Маркса, 41/8 від 30.07.2015 року Оріхівської міської ради Запорізької області, зі слів самого громадянина ОСОБА_2, було зафіксовано, що під час буревію, уламками шиферу з балкону квартири АДРЕСА_1 громадянки ОСОБА_3, було пошкоджено супутникову антену, для відновлення якої ОСОБА_2 були затрачені кошти у сімі 500 грн., які він прохає відшкодувати. Громадянка ОСОБА_3 пояснила, що ніякого відношення до пошкодження супутникової антени ОСОБА_2 не має.

Комісією було запропоновано ОСОБА_2 звернутися до суду для відшкодування збитків ( а.с.3).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

- неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

- наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом даної статті завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду);

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

- вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Статтею 23 Цивільного кодексу України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2, в порушення ст.ст. 23, 1166, 1167Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 57-60 Цивільного процесуального кодексу України не представив до суду взагалі жодного доказу (належного, допустимого) того, що внаслідок дій відповідача ОСОБА_3 йому була завдана матеріальна та моральна шкода.

В матеріалах справи, відсутні будь-які докази вини відповідача у завданні матеріальної та моральної шкоди позивачу, не доведена наявність причинного зв'язку між нанесеною позивачу шкодою і взагалі, що вона була йому нанесена, не визначено, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Не підтвердили цей факт і свідок ОСОБА_5, заступник голови Оріхівської міської ради, який суду пояснив, що акт був складений 30.07.2015 року комісією, до складу якої він входив, саме коли звернувся до міської ради ОСОБА_2 Цей акт складений зі слів позивача, адже, якщо такі події і мали місце, то після 4-х місяців, не було можливості встановити їх достовірність. Свідок ОСОБА_6, який є сусідом позивача, пояснив, що приблизно в березні місяці 2015 року, коли на вулиці був сильний вітер, він з вікна своєї квартири бачив як падав шифер, але чий це був шифер і чи пошкодив він супутникову антену ОСОБА_2 він не бачив та не може підтвердили цей факт.

Свідок ОСОБА_4, на допиті якої наполягав позивач, до суду не зявилася, та як було встановлено в судовому засіданні, знаходиться на заробітках в Росії.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідно зазначити, що судом в ході розгляду справи, позивачу роз'яснювався обов'язок доказування, у відповідності до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України, що підтверджується записом фіксування судового засідання технічним засобом, але не зважаючи на це, в ході розгляду справи позивачем не представлено до суду жодних доказів, які б підтверджували ті обставини, на які він посилається.

Таким чином, суд вважає, що відсутні і будь-які підстави для відшкодування позивачу ОСОБА_2 відповідачем матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 82, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди внаслідок пошкодження майна- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Плечищева О.В.