АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/666/15 Доповідач - Жолудько Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Кузьма Р. М., Сташків Б. І.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до УПФ України в місті Тернополі про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 січня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з УПФ України в місті Тернополі на користь ОСОБА_3 4 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з УПФ України в місті Тернополі на користь ОСОБА_3 243,60 грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вказує, що з 11.10.2010 року в УПФ України в місті Тернополі виникло зобов'язання виплатити йому пенсію, яке було виконано тільки 19.05.2014 року. Уважає, що за вищевказаний період відповідач зобов'язаний виплатити йому інфляційне нарахування на суму боргу в розмірі 2 724, 91 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2 128, 64 грн. Вказує на те, що з вини відповідача він не отримував пенсію з 25.01.2010 року по 11.10.2010 року, чим йому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі неотриманої своєчасно пенсії в сумі 6 911, 13 грн.

В апеляційній скарзі УПФ України в місті Тернополі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вказує, що майнової шкоди позивачеві він не спричинив, оскільки в травні 2014 року ОСОБА_3 виплачена пенсія, нарахована за період з 11.10.2010 року по квітень 2014 року. Наголошує на тому, що Законами України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення" не передбачено відшкодування УПФ України моральної шкоди.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 підтримав апеляційну скарг ОСОБА_3, зіславшись на доводи викладені в ній, просить її задовольнити.

Представник УПФ України в місті Тернополі вважає рішення суду в частині стягнення моральної шкоди необґрунтованим та просить його скасувати, свою апеляційну скаргу просить задовольнити.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційні скарги УПФ України в місті Тернополі та ОСОБА_3 слід частково задовольнити.

Частково задовольняючипозов, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011 року зобов'язано УПФ України в м. Тернополі призначити пенсію саме з 11.10.2010 року, а тому вимоги про відшкодування майнової шкоди у вигляді невиплаченої пенсії за попередній період є безпідставними. Частково відшкодовуючи моральну шкоду, суд врахував ступінь спричиненої позивачу шкоди, пов'язаної з невиконанням вищевказаної постанови відповідачем негайно, а лише після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання на підставі виконавчого листа від 19.05.2014 року.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з рішенням суду в частині стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права щодо визначення кола осіб, які мають відповідати за шкоду, завдану фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

Наведене в силу ст. 309, ч. 1, п. 4 ЦПК України є підставою для скасування в цій частині рішення суду першої інстанції.

Судом установлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30.07.2010 року встановлено факт роботи ОСОБА_3 у період із 04.01.1982 року по 01.10.1987 року в Тернопільській ПМК тресту "Київмясолоремонт" повний робочий день за професією електрозварника.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011 року позов ОСОБА_3 до УПФ України в м. Тернополі, третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору державного підприємства "Зарубинський спиртний завод" про визнання дій протиправними, зобов'язання надати пенсію задоволено частково.

Визнано протиправною відмову УПФ України в м. Тернополі в призначенні ОСОБА_3 з 11.10.2010 року пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов'язано УПФ України в м. Тернополі призначити ОСОБА_3 з 11.10.2010 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Роз'яснено УПФ України в м. Тернополі обов'язок виконати постанову негайно.

04 грудня 2012 року ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу УПФ України в м. Тернополі залишено без задоволення, а вищезазначену постанову Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011 року - без змін.

27 лютого 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу УПФ України в м. Тернополі залишено без задоволення, постанову Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.12.2012року - без змін.

Відповідно до постанови ВП №43057823 від 23.04.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-а-9578, виданого 18.04.2014 року Тернопільським міськрайонним судом, про зобов'язання УПФ України в м. Тернополі призначити ОСОБА_3 з 11.10.2010 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Вказаним листом роз'яснено УПФ України в м. Тернополі обов'язок виконати постанову суду негайно.

УПФ України в м. Тернополі виконало постанову Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011року лише після відкриття виконавчого провадження з примусового виконання на підставі виконавчого листа від 19.05.2014 року.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ст.ст. 1166, ч. 1; 1167, ч. 1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК.

Згідно зі ст.1174, ч. 1 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди, враховуючи, що незаконність дій УПФ України в м. Тернопіль щодо призначення пенсії на пільгових умовах усунуто постановою Тернопільського міськрайонного суду від 31.05.2011 року, якою зобов'язано відповідача нарахувати пенсію за віком на пільгових умовах з 11.10.2010 року.

Доказів про наявність у позивача права на пенсію за період з 25.01.2010 року по 11.10.2010 року позивачем не подано, а судом не здобуто. У зв'язку з чим колегія погоджується з висновком суду про те, що вимоги позивача про відшкодування майнової шкоди у вигляді невиплаченої пенсії за попередній період є безпідставними.

Відповідно до ст. 625, ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з нарахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За загальними умовами виконання зобов'язання, установленими ст.526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. При цьому, зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Виходячи з юридичної природи правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем - УПФ в м. Тернопіль щодо одержання (здійснення) соціальних виплат, суд прийшов до мотивованого висновку про відсутність між ними грошових зобов'язань, за прострочення якого виникає спеціальний вид цивільно-правової відповідальності, передбачений ст. 625, ч. 2 ЦК України.

Із цих підстав колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про застосування до спірних правовідносин у сфері соціальних виплат положень ст. 625, ч. 2 ЦК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся з вимогами про відшкодування моральної шкоди до УПФ України в м. Тернопіль на підставі положень загального законодавства, оскільки спеціальним законом права на таке відшкодування не передбачено.

Як роз'яснено в пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" № 4 від 31.03.1995 року, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем в тому разі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, ст. 9 Закону "Про оперативно-розшукову діяльність").

Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом належним відповідачем буде відповідний орган Державного казначейства України.

На стадії апеляційного розгляду справи суд не має повноважень залучати до участі в справі співвідповідачів, яких не було залучено при розгляді справи судом першої інстанцій.

Таким чином, позивачем заявлено вимоги не до всіх осіб, які мають відповідати за позовом. Орган Державного казначейства України не був залучений до участі в справі як співвідповідач, що унеможливлює покладення на нього апеляційним судом передбаченого законом обов'язку відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачеві УПФ України в м.Тернополі.

У зв'язку з наведеним колегія вважає, що ОСОБА_3 в позові до УПФ України в м.Тернополі про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Відмова в позові із зазначеної підстави не позбавляє позивача права на звернення до суду за захистом порушених прав до державного органу, який ці права порушив, та до відповідного органу, який за законом є відповідальним за шкоду, заподіяну громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що в силу ст. 309, ч. 1, п. 4 ЦПК України рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 січня 2015 року підлягає зміні.

У частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі на користь ОСОБА_3 4000 грн. моральної шкоди і 243 грн. 60 коп. судового збору рішення суду слід скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернопіль про стягнення моральної шкоди.

У решті рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного, ст.ст. 1166, 1167, 1174 ЦК України та, керуючись ст.ст. 307, ч. 1, п. 2; 309, ч. 1, п. 4; 313; 314; 316, 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі та ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 січня 2015 року змінити.

У частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в місті Тернопіль на користь ОСОБА_3 4000 грн. моральної шкоди і 243 грн. 60 коп. судового збору рішення суду скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в місті Тернопіль про стягнення моральної шкоди.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько