Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/429/15 Головуючий у 1-й інстанції: Токарева А.Г.
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Осоцького І.І
суддів:Панкеєва О.В.
Кухаря С.В.
при секретаріБуримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він протягом тривалого часу працював у вугільній промисловості. Його загальний стаж роботи складає близько 22 років, з них 20 років 10 місяців 5 днів - в умовах впливу шкідливих факторів. З відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 06.02.2002 року по 12.09.2012 року, працював на посаді гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем в шахті. Його було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію.

Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 15.05.2014 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці, обумовленими впливом промислового фактора - пил, важкість праці, запиленість повітря робочої зони переважно фібро генної дії складає 83,6 мг/м.куб. (ПДК - 10 мг/м.куб.).

Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань № 12/464 від 25.03.2014 року йому було поставлено діагноз -хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірним больовим компонентом та хронічний бронхіт II ступеня, фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-ІІ ст. (першого-другого ступеню) - захворювання професійні, встановлені вперше. Також було встановлено супутні захворювання.

02.06.2014 року згідно довідки Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії йому встановлено 40 % первинно втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, потреб в медикаментозному лікуванні.

Крім того, згідно висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи "Інститут медицини праці академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань йому протипоказана робота в умовах дії пилу токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження, вимушеної робочої пози сприятливого мікроклімату. Рекомендовано спостереження та лікування у невролога, терапевта, профпатолога, курси відновлюючого лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях неврологічного та пульмонологічного профілю.

На підставі висновку МСЄК відділом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Красноармійськ йому були признане страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та втраченого заробітку.

Позивач вважає, що дійсно у зв'язку із шкідливими умовами праці він отримав на підприємстві і тому відповідач повинен йому відшкодувати моральну шкоду. Спричинену моральну шкоду він пояснює тим, що у зв'язку професійними захворюваннями він постійно змушений лікуватись, почуває себе погано, не має можливості працювати як раніше на шахті та вести звичайний спосіб життя, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, після втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблені організму.

Все це разом має вплив на його життя та стосунки із близькими, у нього з'явилось

почуття відчаю, тривоги перед майбутнім. В даний час чималі кошти його родини

спрямовані на відновлення його здоров'я. Свою моральну шкоду він оцінює в 50 000 гривень

та просить стягнути зазначену суму з відповідача на його користь.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" на користь ОСОБА_5 18 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з відповідачем по справі він перебував у трудових відносинах з 06.02.2002 року по 12.09.2012 року, працював на посаді гірника очисного вибою підземного з повним робочим днем в шахті. Його було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з переходом на пенсію.

Під час роботи в шахті він отримав професійне захворювання, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання по формі П-4 від 15.05.2014 року, в пунктах 16, 17 якого вказано, що професійне захворювання виникло у зв'язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах праці, обумовленими впливом промислового фактора - пил, важкість праці, запиленість повітря робочої зони переважно фібро генної дії складає 83,6 мг/м.куб. (ПДК - 10 мг/м.куб.).

Згідно з медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань № 12/464 від 25.03.2014 року йому було поставлено діагноз -хронічна попереково-крижова радикулопатія в стадії неповної ремісії з помірним больовим компонентом та хронічний бронхіт II ступеня, фаза затухаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН 1-ІІ ст. (першого-другого ступеню) - захворювання професійні, встановлені вперше. Також було встановлено супутні захворювання.

02.06.2014 року згідно довідки Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії йому встановлено 40 % первинно втрати професійної працездатності по професійним захворюванням, потреб в медикаментозному лікуванні.

Крім того, згідно висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Державної установи "Інститут медицини праці академії медичних наук України" Клініки професійних захворювань йому протипоказана робота в умовах дії пилу токсичних та подразнюючих речовин, фізичного навантаження, вимушеної робочої пози сприятливого мікроклімату. Рекомендовано спостереження та лікування у невролога, терапевта, профпатолога, курси відновлюючого лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях неврологічного та пульмонологічного профілю.

На підставі висновку МСЄК відділом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Україні в м. Красноармійськ йому були признане страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та втраченого заробітку.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

При цьому характер відповідальності за заподіяння моральної (немайнової) шкоди є матеріальним, оскільки будь-яка із сторін індивідуальних чи колективних трудових відносин при заподіянні моральної (немайнової) шкоди іншій стороні відшкодовує (компенсує) цю шкоду в матеріальній формі.

Матеріальна відповідальність як один з видів юридичної відповідальності становить собою обов'язок однієї сторони трудового договору - працівника або власника (уповноваженого ним органу) відшкодувати іншій стороні шкоду, заподіяну внаслідок протиправного, винного невиконання або неналежного виконання трудових обов'язків у встановленому законом розмірі і порядку.

Підставою виникнення матеріальної відповідальності є трудове правопорушення (як майнове, так і немайнове) сторін трудових правовідносин, тобто протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією зі сторін трудового договору (індивідуального чи колективного) своїх трудових обов'язків, яке спричинило заподіяння шкоди (як майнової, так і немайнової) іншій стороні трудових правовідносин.

Разом з тим елементи трудового правопорушення є одночасно умовами матеріальної відповідальності сторін договору. Такими умовами є: наявність прямої дійсної шкоди; протиправність дії або бездіяльності однієї зі сторін трудового договору (невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків); причинний зв'язок між протиправним порушенням стороною трудового договору свого обов'язку і шкодою (як майновою, так і немайновою), що наступила, тобто результат з неминучістю випливає із заподіяного однією зі сторін трудового договору діяння (дії або бездіяльності).

Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання.

Крім того, відповідно до роз'яснень, що містяться у пп. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом першої інстанцій вірно визначено, що відповідач має відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду, пов'язану з порушенням його законних прав унаслідок небезпечних та шкідливих умов праці, що призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції у відповідності до вказаного законодавства, визначено моральну шкоду, завдану позивачу в розмірі у 18 тис. грн.

З матеріалів апеляційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Судове рішення відповідає матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: