Справа № 204/9444/14-ц
Провадження № 4-с/204/4/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої - судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Власенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», зацікавлені особи: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду із даною скаргою, в якій просило визнати протиправною та скасувати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 21.11.2014 року № 41755718, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-1364/2011 від 13.08.2013 року, і визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 щодо не отримання письмової відмови Банку від авансування витрат по ВП № 41755718. В обґрунтування скарги зазначено, що Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приват Банк» стало відомо про наявність вищевказаної постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві лише 11.12.2014 року. Зазначена постанова про повернення виконавчого документу стягувачеві є такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець не пересвідчився, що стягувач отримав листа про необхідність авансування витрат на проведення виконавчих дій та не отримав відмову стягувача. Про наявність зазначеного листа, Банку стало відомо лише 11.12.2014 року та жодного листування з зазначеного питання Банк з відділом примусового виконання рішень не здійснював. Таким чином, своїми незаконними діями старший державний виконавець Саване С.М. порушив права Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» передбачені чинним законодавством. У зв'язку з цим, стягувач не може повернути грошові кошти, стягнуті рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-1364/2011. Окрім того, своїми діями він дискредитує державний орган - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Пізніше скаржник уточнив свої вимоги та просив визнати протиправною постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 21.11.2014 року № 41755718, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-1364/2011 від 13.08.2013 року, і визнати незаконними дії та бездіяльність старшого державного виконання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 щодо не направлення листа з вимогою про авансування виконавчих дій та не отримання письмової відмови Банку від авансування витрат ВП № 41755718.

Ухвалою суду вимоги скаржника в частині визнання протиправною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 21.11.2014 року № 41755718, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-1364/2011 від 13.08.2013 року - були залишені без розгляду.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» ОСОБА_2 не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Раніше до суду надійшла заява, в якій він вказав, що вимоги скаржника підтримує та просив суд їх задовольнити.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду письмові заперечення на дану скаргу, в яких просив розглянути справу без його участі та вказав, що протягом здійснення виконавчого провадження, а саме 17.07.2014 року державним виконавцем було описано та арештовано нерухоме майно - земельну ділянку, яка розташована на території с. Краснопілля, діл. № 499, Новоолександрівської сільської ради, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області (площа 0,0810 га), та належить ОСОБА_3, про що, відповідно, складено акт опису та арешту майна боржника серії ВП № 41755718. 07 жовтня 2014 на адресу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» було направлено лист № 02114/19141 щодо авансування проведення оцінки майна боржника в порядку ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження». Так, листом № 02114/19141 від 07.10.2014 Банк було попереджено про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у разі нездійснення авансування витрат на проведення та організацію виконавчих дій, адже це буде перешкоджати провадженню виконавчих дій. У звязку з тим, що станом на 21.11.2014 року стягувач авансування витрат на проведення виконавчих дій не здійснив та не повідомив про результати розгляду листа № 02114/19141 від 07.10.2014 року, 21.11.2014 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа в порядку п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні було встановлено, що 24 січня 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська була розглянута справа № 2-1364/2011 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до Українсько-канадського товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «ЮМК», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалено відповідне заочне рішення, яким стягнуто солідарно з Українсько-канадського товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «ЮМК» та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором № 987 від 19 липня 2006 року в розмірі 3740244,76 грн., судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

На підставі вищевказаного рішення, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 13 серпня 2013 року був виданий виконавчий лист, згідно з яким з Українсько-канадського товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «ЮМК» та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» стягнуті солідарно заборгованість за Кредитним договором № 987 від 19 липня 2006 року в розмірі 3740244,76 грн., судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

Постановою Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції по виконавчому провадженню № 41755718 від 21.11.2014 року було повернуто вищевказаний виконавчий лист стугувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач не здійснив авансування витрат на проведення виконавчих дій (а.с.5).

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, згідно п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Державний виконавець в своїх письмових запереченнях вказав, що він листом № 02114/19141 від 07.10.2014 року попереджав Банк (стягувача) про необхідність авансування витрат на проведення та організацію виконавчих дій, адже не авансування буде перешкоджати провадженню виконавчих дій. І оскільки стягувач не здійснив авансування, він (виконавець) повернув виконавчий лист.

Проте, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, державним виконавцем дійсно був складений лист за 02114/19141 від 07.10.2014 року про необхідність авансування витрат на проведення та організацію виконавчих дій. Але виконавцем не надано суду доказів того, що він дійсно направив вказаний лист стягувачу (Банку) та доказів того, що останній отримав цей лист.

У звязку з вищевказаним, суд прийшов до висновку, що виконавчий лист був повернутий державним виконавцем з порушенням діючих норм закону, а тому, дана скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним визнати протиправною постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 21.11.2014 року № 41755718, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-1364/2011 від 13.08.2013 року, і визнати незаконними дії та бездіяльність старшого державного виконання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 щодо не направлення листа з вимогою про авансування виконавчих дій та не отримання письмової відмови Банку від авансування витрат ВП № 41755718.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 11, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження», Конституцією України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 383-389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», зацікавлені особи: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця - задовольнити.

Визнати протиправною постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 21.11.2014 року № 41755718, винесеної старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-1364/2011 від 13.08.2013 року.

Визнати незаконними дії та бездіяльність старшого державного виконання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_1 щодо не направлення листа з вимогою про авансування виконавчих дій та не отримання письмової відмови Банку від авансування витрат ВП № 41755718.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова