Справа № 740/4020/14 Провадження № 22-ц/795/74/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Хандога В. М. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСтрашного М.М.,
суддів:Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Позняк О.М.
за участю:позивача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25 000 грн., 250 грн. судового збору, 198 грн. витрат, пов'язаних з явкою до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 75 766 грн. 89 коп. неустойки. Апелянт посилається на те, що відповідач не утримує спільну дитину, подав позов про розподіл будинку, чим змусив її взяти кредит та викупити частину будинку. Також апелянт вказує, що відповідач отримує заробіток не за основним місцем роботи, проте не надає про це відповідних довідок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить змінити рішення суду та зменшити розмір неустойки до 3000 грн., посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи. Апелянт вказує, що розмір неустойки, визначений судом першої інстанції, не є відповідальністю, а є покаранням для нього через значну суму. Апелянт вказує, що він продовжує щомісячно виплачувати борг по аліментам, проте йому також необхідні кошти для утримання сім'ї, сплату аліментів за іншими рішеннями суду. Кошти від продажу будинку ним були витрачені на пошук тимчасового житла для проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду 14.09.2012 року, ОСОБА_6 зобов'язаний сплачувати на користь позивача ОСОБА_5 аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_7 на час її навчання у розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2012 року до 28.02.2014 року.

З довідки ДВС у м. Ніжині №4933/03-08 від 17.02.2014 року вбачається, що розмір заборгованості по аліментах ОСОБА_6 за період з вересня 2012 року по лютий 2014 року становить 16 907 грн. 15 коп. Станом на липень 2014 року заборгованість по аліментам становила 15 679 грн. 43 коп. (а.с.7).

За змістом ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За таких обставин, апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заборгованість по аліментах виникла з вини ОСОБА_6, оскільки ним не було надано доказів наявності поважних причин, що перешкоджали сплачувати аліменти щомісячно в повному обсязі, та правомірність позовних вимог ОСОБА_5

Апеляційний суд, з врахуванням приписів ст. 196 СК України, вважає вірним висновок суду першої інстанції про можливість зменшення розміру неустойки, що підлягає стягненню на користь позивача.

Доводи апелянта ОСОБА_5 про те, що з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів необхідно стягнути в повному обсязі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки розмір неустойки 75766 грн. 89 коп. є значним, стягнення всієї суми неустойки може призвести до скрутного матеріального становища та порушення життєдіяльності відповідача.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта ОСОБА_6 про те, що розмір неустойки необхідно визначити в сумі 3000 грн., оскільки такий розмір є значно меншим ніж сума заборгованості по аліментам та суми неустойки, що була нарахована на цю заборгованість.

Виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності інтересів обох сторін, з врахуванням матеріального стану, визнання ним заборгованості по аліментам на утримання доньки, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що розмір неустойки необхідно зменшити до 25 000 грн.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, постановленим з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування, викладені в апеляційних скаргах, відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: