Справа №522/9847/15-ц
Провадження №2/522/6537/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності , -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності, посилаючись на те, що 25.11.2004 року помер його, позивача, батько - ОСОБА_4, і після його смерті відкрилася спадщина на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі. На час смерті батька він, позивач, був неповнолітнім і з померлим не проживав, так як батько хворів інфекційною хворобою туберкульозом, зловживав алкогольними напоями, й його, позивача, мати, забороняла йому з ним спілкуватися та бачитися, а відтак були втрачені сімейні звязки з батьком та його матірю (бабусею). Проте з червня 2012 року з ним відновила родинні стосунки бабуся ОСОБА_5, після чого він дізнався, що після смерті батька залишилося спадкове майно і Другою одеською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за №11/2005 відносно майна ОСОБА_4, померлого 25.11.2004 року, проте отримати свідоцтво про право на спадщину він, позивач, не може так як таке свідоцтво на ? частину спадкового майна було видано дружині померлого - ОСОБА_2

Позивач вважає, що в силу положень ч.4 ст.1268 ЦК України, якою визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 цього Кодексу, та положень ч.1 ст.1261 ЦК України, згідно якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя , який його пережив, та батьки, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька, а тому з моменту прийняття спадщини набув право власності на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, уточнив позовні вимоги, просив суд:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 07 червня 2005 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за номером в реєстрі №3-1604, на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яка належала померлому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, загальною площею 29,3 кв.м., та яка складається в цілому з двох жилих кімнат житловою площею 20,4 кв.м.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яке було прийнято на підставі надання державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за номером в реєстрі №3-1604;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яка належала померлому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, загальною площею 29,3 кв.м., та яка складається в цілому з двох жилих кімнат житловою площею 20,4 кв.м.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, надали суду заяву про застосування строків позовної давності в порядку ст.267 ЦК України, зазначивши, що згідно п.4 ст.261 ЦК України у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття. Втім позивач звернувся до суду з позовом після спливу семи років після його повноліття, а його, позивача, доводи про необізнаність про існування нерухомого майна у батька не є поважними для поновлення строку позовної давності й при цьому позивач не довів, що існували якісь надзвичайні і непереборні обставини, які б перешкоджали йому довідатися про порушення свого права на спадщину.

Третя особа - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області надало суду заяву, в якій зазначила, що позивач не заявляє окремих вимог до третьої особи й при цьому реєстрація права власності за ОСОБА_2 на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі була вчинена, а тому необхідно застосовувати абзац другий п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2011 року №1141, згідно з яким у разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.11.2004 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, право власності на яку він набув у порядку приватизації на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.04.1996 року за №0196, виданого органом приватизації державного житлового фонду Приморського району м.Одеси, зареєстрованого 17.06.1996 року в КП «ОМБТІ та РОН» в книзі № 45пр, на стор. №35, за р.№762.

Як вбачається зі спадкової справи №11/2005, заведеної Другою одеською державною нотаріальною конторою до майна померлого 25.11.2004 року ОСОБА_4, із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_2; мати померлого ОСОБА_5 звернулася із заявою про відмову від належної їй частини спадкового майна після смерті сина ОСОБА_4; 07.06.2005 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво право на спадщину за законом на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 є батьком позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 07.07.1989 року відділом ЗАГСу Київського РВК м.Одеси.

На час смерті ОСОБА_4 та відкриття спадщини на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, позивач був неповнолітнім.

Частиною 4 ст.1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст.1273 цього Кодексу.

Згідно ч.2,3,4 ст.1273 ЦК України фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Неповнолітня особа віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування.. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Матеріали спадкової справі №11/2005 на померлого ОСОБА_4 свідчать, що неповнолітній ОСОБА_1 від спадщини після смерті свого батька не відмовлявся.

Отже, неповнолітній ОСОБА_1 є таким що прийняв спадщину в силу ч.4 ст.1268 ЦК України, а тому відповідачка ОСОБА_2 не мала права на спадкування ? частини квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, а лише на ? частину цієї квартири.

Частиною 1 ст.1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК).

Статтею 1301 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину на частку (?) неповнолітнього ОСОБА_3 було видано ОСОБА_2, то судовий захист прав неповнолітнього необхідно здійснити шляхом визнання такого свідоцтва недійсним.

Посилання відповідачки та її представника на те, що позивач, звернувшись до суду з даним позовом, пропустив строки позовної давності, суд вважає необґрунтованими, оскільки згідно з положеннями ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з 25.11.2004 року.

З огляду на викладене суд вважає, що після смерті ОСОБА_4, яка сталася 25.11.2004 року, спадкоємцями ? частини квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, є дружина померлого - ОСОБА_2 на ? частину зазначеної квартири та син померлого - ОСОБА_1 на ? частину зазначеної квартири.

Враховуючи відсутність умов для отримання ОСОБА_1 у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання за ним права власності на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі на підставі ч.5 ст.1268 ЦК України.

З матеріалів спадкової справі №11/2005 на померлого ОСОБА_4 вбачається, що Свідоцтво про право власності на спадщину на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яке було видано державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за номером в реєстрі №3-1604 на імя ОСОБА_2, було зареєстроване в Спадковому реєстрі 08.06.2005 року за номером у спадковому реєстрі 36702247, про що було сформовано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №386141 від 08.06.2005 року.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

З врахуванням вищевикладеного та положень п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року за №1141, згідно з яким у разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, суд вважає за необхідне скасувати запис про державну реєстрацію свідоцтва про право власності на спадщину на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яке було вчинено в спадковому реєстрі 08.06.2005 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.1261,1268,1297,1301 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60,63, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності задовольнити.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_2 07 червня 2005 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за номером в реєстрі №3-1604, на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яка належала померлому ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, загальною площею 29,3 кв.м., та яка складається в цілому з двох жилих кімнат житловою площею 20,4 кв.м.

Скасувати державну реєстрацію Свідоцтва про право на спадщину, проведену 08 червня 2005 року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, номер спадкової справи у спадковому реєстрі:3847600; спадкодавець ОСОБА_4, дата народження: 05.10.1958 року, дата смерті:25.11.2004 року; номер у спадковому реєстрі свідоцтва про право на спадщину:36702247, серія та номер бланка ВСС249648, дата видачі свідоцтва:07.06.2005 року, номер в реєстрі нотаріальних дій: 3-1604.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №2А в будинку №31 по вулиці В.Арнаутській у м.Одесі, яка належала померлому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, загальною площею 29,3 кв.м., житловою площею 20,4 кв.м., що складається з двох житлових кімнат площами 10,1 кв.м. та 10,3 кв.м.; кухні площею 3,7 кв.м.; туалету площею 1,8 кв.м., коридору площею 3,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 743,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя 30.09.2015