АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/8728/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Чех Н.А.
справа №755/4469/15-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотов Є.В.

при секретарі Задорожному А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», поданою представником за довіреністю Куликовим Юрієм Юрійовичем, на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення суми банківського вкладу, 3% річних, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» 11153,37 доларів США (10700 доларів США - сума вкладу, 453,37 доларів США - неповернуті відсотки за період з 21 липня по 24 листопада 2014 року) та виплати їх впродовж 25 робочих днів від дня ухвалення рішення; 556,72 доларів США (424,80 доларів США відсотки за прострочення повернення вкладу за період з 25 листопада 2014 року по 24 квітня 2015 року, 131,92 доларів США 3% річних за прострочення повернення вкладу за період з 25 листопада 2014 року по 24 квітня 2015 року; 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 листопада 2013 року між нею та банком укладено Договір банківського вкладу №37-11/246642 (вклад «Постійний вкладник»), відповідно до умов якого банк у день укладення договору прийняв вклад у сумі 10700 доларів США, який зобов»язався повернути 25 листопада 2014 року та нарахувати відсотки у розмірі 10,5% річних, які щомісячно підлягають виплаті.

25 листопада 2014 року сума вкладу та відсотки перерахована на картковий рахунок, проте згідно із постановою НБУ №328 від 30 травня 2014 року сума вкладу могла бути повернута тільки частинами (добовими лімітами), проте відповідач не забезпечив і такої можливості. Станом на 16 лютого 2015 року позивач не змогла отримати суму вкладу та нараховані відсотки.

Ураховуючи наведене, позивач просить стягнути основну суму невиконаного зобов»язання, відсотки за користування вкладом понад строки його повернення, 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України та відшкодувати моральну шкоду, яку обґрунтовує тим, що одинокою матір»ю, не повернення суми вкладу протягом тривалого часу спричинило глибокі моральні страждання, оскільки для підтримання своєї сім»ї розраховувала на власні заощадження.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 27 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, вирішено стягнути з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» суму вкладу в розмірі 10700 доларів США, відсотки за період з 21 липня 2014 року по 25 листопада 2014 року в сумі 453,37 доларів США, відсотки за період з 25 листопада 2014 року по 25 квітня 2015 року в сумі 424,80 доларів США, 3% річних за період з 25 листопада 2014 року по 25 квітня 2015 року в сумі 131,92 доларів США, 3000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що банк вчасно повернув суму вкладу та нараховані проценти, перерахувавши їх на поточний рахунок позивача. При цьому зазначає, що уклавши з банком договір про відкриття поточного рахунку, позивач надала свою згоду на умови обслуговування рахунку, зокрема, щодо встановлених у Правилах користування електронними платіжними засобами добових лімітів на зняття здійснення операцій. Вважає безпідставним нарахування відповідальності згідно із ст.625 ЦК України. Вважає, що позивачем не доведені обставини завдання їй моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що 20 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем укладено Договір банківського вкладу (Вклад «Постійний вкладник») №37- 11/246642, відповідно до якого позивач внесла на депозит коштів в розмірі 10700 доларів США, терміном до 25 листопада 2014 року, з виплатою 10,50 % річних.

19 листопада 2014 року позивач звернулась до банку із заявою про виплату депозиту та відсотків шляхом перерахування на рахунок в іншому банку.

21 листопада 2014 року позивач звернулась до банку із заявою про видачу депозиту та відсотків через відділення відповідача у зв'язку із високими ставками по переказу коштів па рахунок іншого банку, однак кошти позивач не отримала .

25 листопада 2014 року сума депозиту перерахована банком на картковий рахунок позивача згідно із Договором №37-11/246642 від 20 листопада 2013 року.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи знайшло підтвердження невиконання банком своїх зобов»язань відповідно до вимог ст.ст. 1058,1061 ЦК України та спричинення позивачу моральної шкоди.

Проте повністю з такими висновками колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов»язання.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла,. зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно зі ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов»язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

У зв»язку із перерахуванням коштів та процентів за вкладами на поточний рахунок правовідносини сторін з договору банківського вкладу припинилися.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Судом першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми вкладу в розмірі 10700 доларів США з нарахованими відсотками за період з 21 липня 2014 року по 25 листопада 2014 року в сумі 453,37 доларів США, оскільки після перерахування вказаних коштів на поточний рахунок позивач була обмежена в їх розпорядженні.

Проте, вирішуючи питання про стягнення процентів за період з 25 листопада 2014 року по 25 квітня 2015 року в сумі 424,80 доларів США, суд першої інстанції помилково виходив з розміру ставки 10,50 % річних, не урахувавши, що в цей період грошові кошти обліковувались на поточному рахунку відповідно до Договору №37-11/-477 від 27 листопада 2012 року та нараховані відсотки за період з 25 листопада 2014 року по 25 квітня 2015 року по ставці 0,02% ставлять 1,03 долара США, що і підлягає стягненню.

Доводи апеляційної скарги щодо помилкового застосування судом першої інстанції ст.625 ЦК України відхиляються колегією суддів, оскільки ця правова норма застосовується у разі прострочення боржником виконання грошового зобов»язання.

Оскільки відповідач на вимогу позивача грошові кошти в розмірі 10700 доларів США та нараховані відсотки в сумі 453,37 доларів США на вимогу позивача не повернув, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення цієї суми з урахуванням 3% річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України. Проте нарахована сума 131,92 долари США підлягає стягненню у національній валюті України, що становить за курсом НБУ 2961,60 грн.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки між сторонами виникли зобов»язальні правовідносини, умовами укладеного між сторонами договору не передбачено відшкодування моральної шкоди як наслідок порушення зобов»язання.

При цьому, посилання позивача на норми Закону України «Про захист прав споживачів» щодо відшкодування моральної шкоди є помилковими, оскільки відповідно до ст.4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції).

Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає: сума вкладу в розмірі 10700 доларів США; проценти за період з 21 липня 2014 року по 25 листопада 2014 року в сумі 453,37 доларів США; проценти за період з 25 листопада 2014 року по 25 квітня 2015 року в сумі 1,03 долари США, а також 3% річних за період з 25 листопада 2014 року по 25 квітня 2015 року в сумі 2961,60 грн., що становить 131,92 долари США.

Відповідно до ст.88 ЦПК України , якщо суд апеляційної інстанції , не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, становить 2504 грн. 16 коп., пропорційно до розміру позовних вимог, що задовольняються судом.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», подану представником за довіреністю Куликовим Юрієм Юрійовичем, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 10700 доларів США; проценти за період з 21 липня 2014 року по 25 листопада 2014 року в сумі 453,37 доларів США; проценти за період з 25 листопада 2014 року по 25 квітня 2015 року в сумі 1,03 долари США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 3% річних за період з 25 листопада 2014 року по 25 квітня 2015 року в сумі 2961,60 грн., що становить 131,92 долари США.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь держави судовий збір в сумі 2504 грн. 16 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов