Іллічівський міський суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі: головуючого - судці Семенова O.A.,

при секретарі - Кравченко М.А.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2,

позивачки - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іллічівська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Юр'євіча про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання свідоцтва частково не дійсним, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про виселення, зобов'язання знати з реєстрації, визнання особи, як таку, що втратила право користування, зобов'язання не чинити перешкод у користування майном -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, стверджуючі, що квартира №31, по вул.1 Травня, 7, в м.Іллічівську Одеської області була придбана в період шлюбу, яка була зареєстрована за його дружиною, ОСОБА_7, яка померла 06 травня 2006 року. На підставі заповіту квартира перейшла у власність її сина ОСОБА_4. За період шлюбу позивач зробив переобладнання, перепланування та ремонт квартири, що значно збільшило його вартість, а саме з 9753,00грн. до 192500,00грн.. ОСОБА_4 приймаючи спадщину ввів його в оману обіцяючи, що він (ОСОБА_1П.) буде проживати в цієї квартирі до смерті, але потім подарував квартира ОСОБА_8 яка перешкоджає йому у проживанні. Просить визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7; визнати свідоцтво про спадщину за заповітом від 16 листопада 2006 року частково недійсним; визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/8 частин спірної квартири.

Подалі ОСОБА_1 позовні вимоги неодноразово уточнював та остаточно в якості відповідачів визначив ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_9, як законного представники малолітнього ОСОБА_9 та просить: визнати заяву ОСОБА_1 про відмову від прийняття обов'язкової долі у спадщині від 09 червня 2006 року - недійсною; визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_7; визнати свідоцтво про спадщину за заповітом від 16 листопада 2006 року частково недійсним; визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини спірної квартири; витребувати від ОСОБА_3 та ОСОБА_10 2/3 частини спірної квартири; припинити право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_10 на 2/3 частини спірної квартири.

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, стверджуючі, що їй на праві власності належить квартира №31, по вул.1 Травня, 7, в м.Іллічівську Одеської області яку вона отримала на підставі договору дарування від 12 травня 2009 року. В цієї квартирі крім неї, зареєстрована її малолітня дитина, ОСОБА_10, а також ОСОБА_1, який не є членом їх родини. Просить виселити ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщенню зобов'язати Іллічівський міський відділ ГУ МВС України в Одеській області зняти відповідача з реєстрації по спірній квартирі, визнати ОСОБА_1, особою яка не має прав на користування цією квартирою та зобов'язати його не перешкоджати ОСОБА_3 в користуванні власністю.

Подалі ОСОБА_3 позовні вимоги уточнила та просить визнати ОСОБА_1П особою яка втратила право на користування, проживання та знаходження у спірній квартирі та зобов'язати його не перешкоджати ОСОБА_3 у користуванні власністю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник, адвокат ОСОБА_11К підтримали позовні вимоги. ОСОБА_1 додатково пояснив, що він не відмовлявся в отримання спадщини, підтвердив, що у відповідній заяві та у реєстрі нотаріальних до нотаріуса ОСОБА_12 знаходяться його власні підписи, але не пам'ятає як його вчинив впевнений, що у нотаріуса був не в червні, а в осені 2006 року.

ОСОБА_8 діючи від себе та в інтересах малолітнього ОСОБА_13, та її представник, ОСОБА_5, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, вважаючи їх безпідставними. Позовні вимоги ОСОБА_8 підтримали в повному обсязі.

ОСОБА_3, як законний представник малолітнього ОСОБА_9, в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, що не є .перешкодою у розгляді справи враховуючи, що батьки дитини користуються рівними правами щодо представлення його інтересів, та участь у справі ОСОБА_3, його мати, представника органу опіки та піклування, гарантують захист інтересів дитини.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, надав письмові заперечення проти позову ОСОБА_1, вважає, що ОСОБА_1 безпідставно вказує на те, що вартість квартири значно збільшилась, порівнюючи інвентаризаційну та ринкову вартість, при цьому не сплачує комунальні послуги, тримав квартиру у антисанітарному стані, у зв'язку з чим ОСОБА_3 провела ремонтні роботи на суму більше 10 тис.грн.. Будь яких домовленостей у нього з ОСОБА_1, що той буде проживати в цієї квартирі до смерті, у них не було та ОСОБА_1 добровільно відмовився від своєї частки у спадщині.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію ОСОБА_4, заперечує проти позову ОСОБА_1, посилаючись на його безпідставність, вимоги ОСОБА_8 підтримав.

Представник органу опіки та піклування, ОСОБА_14, в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та прийняти рішення в інтересах малолітньої дитини.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, позов ОСОБА_8 підлягає задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 знаходилися у шлюбі з 16 жовтня 1982 року(а.с.6) до смерті ОСОБА_7 06 травня 2006 року (а.с.125).

Квартира АДРЕСА_1 була отримана ОСОБА_7 за договором дарування від 20 листопада 2004 року(а.с.8).

ОСОБА_7 за заповітом заповідала все своє майно рідному сину, ОСОБА_4, який, згідно свідоцтва про право на спадщину, отримав спірну квартиру (а.с.10,33).

ОСОБА_1 09 червня 2006 року відмовився у отриманні належного йому майна у спадщину (а.с.140).

ОСОБА_4 подарував спірну квартиру дочці, ОСОБА_3, онуку, ОСОБА_10, у рівних частках (а.с.44-45).

У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_10 та ОСОБА_1 (а.с.54).

Вартість спірної квартири на час отримання її ОСОБА_7 за домовленістю сторін договору дарування складала 9753,00грн.; вартість квартири, як спадкового майна, станом на 16 листопада 2006 року, склала 13340,00грн.; інвентаризаційна вартість квартири - станом на 12 травня 2009 року - 27421,00грн.; ринкова вартість вказаної квартири, станом на 22 квітня 2009 року, 24-25 тисяч доларів США (а.с.8,10,11, 44).

Свідок, нотаріус ОСОБА_15, в судовому засіданні підтвердила факт відмови ОСОБА_1 у отриманні належного йому майна у спадщину, наслідки такої відмови та можливість її відклику було йому роз'яснено.

Свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 показали суду, що після отримання ОСОБА_7 квартири, було здійснено ремонт, зокрема, знято перегородку у туалеті та встановлено душову кабіну.

Свідок ОСОБА_19 показала суду, що ОСОБА_7, крім переобладнання туалету, встановлення душової кабіни, ремонт не здійснювали.

Згідно п.2 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст.ст.19, 391 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно CT.CT.10, 27, 60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду

їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ти обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи докази по справі, судом враховується, що ОСОБА_1 не надано доказів розміру ринкової вартості спірної квартири на час її отримання в дар ОСОБА_7, а інвентаризаційна вартість за цей час збільшилося незначне, у зв'язку з цим суд критично оцінює його твердження, що квартира значно подорожчала в наслідок проведеного ним ремонту. З тих самих підстав, судом критично оцінюються пояснення свідків, щодо обсягу ремонтних робіт.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_20 відмовившись від отримання права власності на спадкове майно та не набувши майнових прав на спірну квартиру, втратив право на користування нею без згоди на те її власника, ОСОБА_21 та зобов'язаний не перешкоджати їй у користуванні цією власністю.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИР І ШИ В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Юрієвича, ОСОБА_22, ОСОБА_10, в особі ОСОБА_23 та ОСОБА_3, про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання частково не дійсними свідоцтва про право на спадщину та заяви про відмову, визнання трава власності, витребування нерухомого майна, припинення права власності, залишати без задоволення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, зобов'язати не чинити перешкоди, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив траво користування квартирою №31, по вул.1 Травня, 1, в м. Іллічівську Одеської області.

Зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_24 з малолітнім, ОСОБА_10, у користуванні квартирою №31, по вул.1 Травня, 1, в м. Іллічівську Одеської області.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області протягом десяти днів з дня наступного за проголошенням.

Суддя