У х в а л а

4 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що належний їй на праві власності будинок АДРЕСА_1 межує з будинком ОСОБА_4, який перебудував дах свого будинку з порушенням встановлених будівельних норм таправил. У результаті цієї перебудови дах будинку відповідача заходить за межу земельної ділянки в бік її двору більш ніж на 50 см, що є самовільним захватом її земельної ділянки. Крім того, вказане порушення призвело до пошкодження стін її будинку, сходів та доріжок. Також неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду яку вона оцінила у 5 тис. грн. Ураховуючи наведене, позивачка просила зобов'язати відповідача провести реконструкцію ним даху свого будинку та стягнути на її користь моральну шкоду.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 4 липня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі від 22 жовтня 2014 року рішення першої та апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні будинком на АДРЕСА_1 та земельною ділянкою за цією ж адресою, шляхом реконструкції даху будинку на АДРЕСА_2 таким чином, щоб стріха даху не переходила за межу між будинками. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 2 тис. 500 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 22 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 12 березня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2015 року і залишити в силі рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 травня 2014 року з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції статей 376 та 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2012 року, 23 квітня 2014 року, 10 вересня 2014 року, 12 листопада 2014 року, 3 грудня 2014 року та 11 лютого 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, керувався тим, що відповідачем істотно порушено основні будівельні норми і правила при реконструкції свого житлового будинку з надбудовою мансардного поверху, реконструкцію проведено самочинно без належної проектної документації та відповідних дозволів, що порушує права позивачки, яка є власником сусіднього будинку, та створює їй перешкоди в користуванні належним їй майном. Зокрема, конструкцію чотирьохскатного даху, відповідачем було вибрано самостійно без погодження з позивачем та органами архітектури, один зі скатів спрямований в бік двору позивачки, при чому конструкція даху будинку звисає над земельною ділянкою позивачки приблизна на 53 см.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 листопада 2014 року суд касаційної інстанції, залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про відмову в задоволені позову, керувався тим, що вимоги позивачки є необґрунтованими, оскільки нею не було надано доказів того, що реконструкція квартири відповідача вплинула на якісні властивості її квартири.

Аналогічний висновок зроблений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року.

Разом з тим надані заявником ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 серпня 2012 року, 23 квітня 2014 року, 3 грудня 2014 року та 11 лютого 2015 року не можуть бути підставою для задоволення заяви, оскільки вони прийняті у справах зміст, підстави позовних вимог та встановлені судами фактичні обставини, в яких відмінні від справи, рішення в якій переглядається.

Отже, у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилається заявник на обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, наявні різні фактичні обставини, що не вказує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 376 та 391 ЦК України.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди до провадження Верховним Судом України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді В.М. Сімоненко
Л.І. Охрімчук
Я.М. Романюк