Справа № 186/517/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого - судді Демиденка С. М.

при секретарі Кобка Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток в праві спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В :

07 квітня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першотравенського міського суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення часток в праві спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16 липня 1993 року. Від шлюбу мають двох дітей, одна з яких на даний час є неповнолітньою. В період шлюбу, а саме: 11 серпня 2000 року, сторони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 Договір купівлі-продажу нерухомого майна №08/3-НДП було зареєстровано Павлоградською товарною біржею 11 серпня 2000 року. Право власності було зареєстровано на відповідача одноосібно.

В зв'язку з тим, що на момент придбання квартири вони перебували в зареєстрованому шлюбі, а квартира була придбана на їх спільні грошові кошти, зазначена квартира належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя.

Причиною звернення до суду з позовом є те, що відповідач у добровільному порядку не визнає наявності права спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру та ухиляється від визначення часток у праві спільної сумісної власності.

Просить суд винести рішення, яким визнати за нею право власності на ? частину квартири в рахунок визначення частки у спільному сумісному майні подружжя, чим припинити право спільної сумісної власності на зазначену квартиру.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутність. Позовні вимоги визнав.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

16 липня 1993 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1. зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1, виданого 16 липня 1993 року міським відділом ЗАЦСу м.Першотравенська Дніпропетровської області за актовим записом №158.

За час шлюбу вони придбали квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 11 серпня 2000 року, зареєстрованого Павлоградською товарною біржею, але в договорі купівлі-продажу зазначено, що квартиру придбав ОСОБА_2

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2007 року визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього сина ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 11 серпня 2000 року на Павлоградській товарній біржі, реєстраційний номер 08/3-НДП, визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру.

Довідкою ПП "Комунальщик-4" від 29 травня 2007 року підтверджується, що на момент визнання за відповідачем права власності на вказану квартиру (14 вересня 2007 року), в ній проживали та були зареєстровані: ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_1, його донька ОСОБА_5, 1994 року народження та його син ОСОБА_6, 2000 року народження.

Висновком про ринкову вартість спірної двокімнатної квартири від 25 березня 2015 року підтверджується, що її вартість становить 49 971,00 гривня.

Враховуючи наведене суд зазначає, що згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому Сімейний Кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року, в наслідок чого його норми застосовуються до сімейних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Аналогічне зазначено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-66цс13.

У зв'язку із наведеним правовий режим майна набутого подружжям до 01 січня 2004 року, визначається із урахуванням положень Кодексу про шлюб та сім'ю України, Закону України "Про власність" від 05 травня1993 року, що діли на момент виникнення прав у кожного із подружжя на зазначене майно.

Положеннями ст. 22 КпШС визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

В судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали квартиру АДРЕСА_1, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі.

Згідно ст.ст.28,29 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення : про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення.

Суд звертає увагу, що у п. 25 своєї постанови від 21 грудня 2007 р. №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" Пленум ВСУ України роз`яснив, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки сторони вважають неможливим поділ квартири в натурі і не бажають щоб квартира була в натурі присуджена одному з них з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири.

Тому, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, визначивши частки у спільному сумісному майні подружжя, чим припинити право спільної сумісної власності на квартиру.

Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений нею при пред'явленні позову до суду, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 60, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст. 355, ч.2 ст.370, ч.1-3 ст. 372 ЦК України, - суд

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, в рахунок визначення частки у спільному сумісному майні подружжя, чим припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, залишивши право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 250 (двохста п'ятдесяти) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. М. Демиденко