пр. № 4-с/759/111/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Ярмощук К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2015 року винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою в якій просить визнати дії державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві неправомірними та скасувати постанову ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 01.04.2015 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу № 2/759/6255/14, виданого 13.02.2015 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 1007, 00 доларів США.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.04.2015 року скаргу ОСОБА_1 на постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2015 року, винесену державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві задоволено, а вказану постанову скасовано та зобов'язано старшого виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. відновити виконавче провадження № 46531311 відкрите 16.02.2015 року.

Не погоджуючись з даною ухвалою, старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві - Красноштан І.Л. подано апеляційну скаргу, в якій просила скасувати вищезазначену ухвалу.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.07.2015 року апеляційну скаргу задоволено частково, ухвалу Святошинського районного суду від 29.04.2015 року скасовано у зв'язку з розглядом скарги за відсутності державного виконавця та без дослідження наданих сторонами доказів, а скаргу передано до суду першої інстанції на новий розгляд.

Скаржник своїми вимоги обґрунтовує тим, що виконавчі дії повинні проводитись до настання обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - ліквідації юридичної особи з внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запису про її припинення за п. 5 ч. 1 ст. 111 ЦК України. ОСОБА_1 зазначає, що юридична особа є такою, що ліквідувалась з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, а норми ГК України не передбачають закінчення виконання судового рішення під час процедури ліквідації. Тому, на думку стягувача, перебування боржника в процедурі ліквідації та відсутності інформації саме про ліквідацію юридичної особи не є підставою для закриття виконавчого провадження, а постанова ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 01.04.2015 року про закінчення виконавчого провадження є незаконною.

На думку державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Красноштан І.Л. постанова є законною, а виконавче провадження підлягає закриттю, оскільки починаючи з березня 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» перебуває в стані ліквідації, тобто у відповідності до чинного законодавства розпочато процедуру припинення банку як юридичної особи. Оскільки згідно ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень на майно банку не допускається. Тому, виконавче провадження підлягає закриттю, а виконавчий документ підлягає передачі ліквідатору.

Скаржник будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги в судове засідання не з'явився. Від останнього через канцелярію суду 09.09.2015 року надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він свої вимоги підтримав у повному обсязі.

Державний виконавець також будучи повідомленим про дату, час та місце судового розгляду належним чином, до суду не з'явився. Однак причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не подавав. Тому суд вважає можливе провести судовий розгляд, згідно ст. 169 ЦПК України, без участі осіб, що не з'явились на підставі наявних у справі даних та доказів.

Дослідивши надані суду письмові докази у справі у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

За ст. 387 ЦПК України, у разі визнання обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дію або бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, у випадку ж, якщо оскаржувані рішення дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що постановою ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 16.02.2015 року відкрито виконавче провадження № 46531311 по виконавчому листу № 2/759/6255/14, виданого 13.02.2015 року Святошинським районним судом м. Києва на підставі рішення Святошинського районного суду від 02.12.2014 року про стягнення з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 007, 00 доларів США.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець, згідно ст. 11 цього Закону, зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Оскільки Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 21.11.2014 року в зазначеному банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу, державним виконавцем відповідно до п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про зупинення виконавчого провадження. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі кошти) банку.

Згідно ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться.

19.03.2015 року Постановою Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та прийнято рішення про його ліквідацію, відповідно до якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято Рішення № 63 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно якого призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_3 строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

На підставі вищевикладеного, державним виконавцем винесена постанова про поновлення виконавчого провадження від 01.04.2015 року, та постанова про закінчення виконавчого провадження від 01.04.2015 року за п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», копію якої разом з оригіналом виконавчого листа направлено ліквідатору ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_3.

Закон встановлює вичерпний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, серед яких, поряд з такою підставою як ліквідація юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, існує така підстава як прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, що є спеціальною по відношенню до банків-боржників і застосовується у випадках і в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон).

За ч. 1 ст. 1 цього Закону, ним встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонду), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Тобто, державою з метою захисту інтересів фізичних осіб визначено спеціальний механізм відшкодування грошових коштів за банківськими вкладами у випадку банкрутства комерційних банків, та передбачено створення соціального публічного позабюджетного фонду - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Водночас Фонд є установою, що займається виведенням неплатоспроможних банків з ринку і їх ліквідації у випадках, встановлених законом.

Загальногосподарською (публічною) гарантією виконання банками зобов'язань є гарантія за вкладом, відповідно до якої Фонд гарантує кожному вкладнику відшкодування коштів за його вкладом. Відповідно до ст. 26 Закону, Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону, у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, на день початку процедури ліквідації банку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті здійснюється в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день початку ліквідації банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Виплата Фондом гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами завершується у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до ст. 45 Закону, Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет, та не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур'єр» або «Голос України».

Як вбачається з оголошення про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку та початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою на ліквідацію ОСОБА_3 строком на один рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 року включно.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, у випадку прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, підлягає закінченню. Подальше задоволення вимог кредиторів здійснюється згідно Закону на підставі затвердженого виконавчою дирекцією Фонду реєстру акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було використано надані йому права відповідно до закону та не допущено у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, оскільки законом чітко встановлені випадки, настання яких зобов'язує державного виконавця прийняти рішення про закінчення виконавчого провадження. Тому постанова про закінчення виконавчого провадження, винесена 01.04.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві є законною та скасуванню не підлягає.

Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги стягувача ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 11, 37, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 44-46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 57-61, 210, 212-213, 383-389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Красноштан І.Л. залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя