печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2955/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Батрин О.В.,

при секретарі - Козак О. О.,

за участю представника заявників ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою заявників ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення та дії посадових осіб Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві та Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні ВП 36194251 по виконанню судового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу у цивільній справі № 757/1883/13-ц за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Страховий капітал» про стягнення страхової виплати, моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

17 лютого 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду зі скаргою на рішення та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (далі ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві) Магди С.Г. та начальника ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Кантемір В.І. у виконавчому провадженні ВП 36194251 по виконанню судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, відповідно до якої просили:

- визнати незаконними дії посадових осіб ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві за винесення та затвердження наступних незаконних виконавчих документів: акта про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 13.12.2013 р., затвердженого начальником 13.12.2013 р., постанови про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 13.12.2013 р., затвердженого начальником 13.12.2013 р., постанови про звільнення майна боржника з-під арешту від 16.12.2013 р., затвердженого начальником 16.12.2013 р. ;

- визнати протиправним та скасувати рішення головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Магди С.Г. та начальника ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Кантемір В.І. за винесення та затвердження наступних незаконних документів: акта про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 13.12.2013 р., затвердженого начальником 13.12.2013 р., постанови про передачу майна стягувачеві в рахунок погашення боргу від 13.12.2013 р., затвердженого начальником 13.12.2013 р., постанови про звільнення майна боржника з-під арешту від 16.12.2013 р., затвердженого начальником 16.12.2013 р. (т. 2 а.с. 129-133).

Ухвалою суду від 27 лютого 2015 року відмовлено у прийнятті скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення та дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Магди С.Г. та начальника ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Кантемір В.І. у виконавчому провадженні ВП 36194251 по виконанню судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу в частині вимог про вирішення питання щодо реалізації арештованого майна (т. 5 а.с. 94).

23 березня 2015 року представником заявників подано заяву про збільшення вимог скарги, відповідно до котрої просив визнати дії посадових осіб ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві з винесення та затвердження постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2013 року; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 січня 2013 року; постанови від 15 березня 2013 року про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та акту арешту й опису майна від 13 березня 2013 року неправомірними та скасувати вказані постанови (т. 5 а.с. 125-131).

Вимоги скарги мотивовані тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не були направлені державним виконавцем боржникам, через що є неправомірними та підлягають скасуванню. Постанова про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні підлягають скасуванню тому, що не зазначено державного виконавця, яким описано та накладено арешт на майно боржника, копію постанови не направлено боржникам та вона не внесена до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, а акт арешту й опису майна, - оскільки опис майна підписано невідомою особою ОСОБА_7 З урахуванням наведеного, заявники вважають, що вони були позбавлені можливості оскаржити виконавчі дії та належним чином захистити свої права.

Вважають, що строк звернення зі скаргою не пропущено, оскільки дізнались про порушення свого права лише восени 2013 року.

У судовому засіданні представник заявників підтримав скаргу, подану 23 березня 2015 року та зазначив у судовому засіданні, що вказана скарга є повною заміною вимог скарги від 17 лютого 2014 року.

У судовому засіданні головний державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Магда С.Г., начальник ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Кантемір В.І. та представник стягувача заперечили щодо задоволення скарги, мотивуючи тим, що боржниками пропущено строк звернення зі скаргою до суду, не наведено підстав яким чином порушуються права та охоронювані законом інтереси боржників з приводу винесення державним виконавцем оскаржуваних постанов. Зазначили, що всі оскаржувані постанови направлялись на адресу боржників, проте повертався конверт про неможливість їх вручення з відміткою «За закінченням строку зберігання»; ОСОБА_7, котрий зазначений в акті опису, є понятим; при складенні акту опису майна явка боржників не є обов'язковою і відповідно до чинного законодавства не всі документи державного виконавця підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Згодом вказані особи до судового розгляду до судового засідання не з'явилися та не з'явився представник Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Тому, суд розглянув скаргу у відсутність вказаних осіб відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу за скаргою та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з такого.

Судом встановлено, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 7 серпня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Даніель» кошти на суму 795 218,33 доларів США, 718 062 грн. 53 коп. заборгованості за кредитним договором та судові витрати (т. 1 а.с. 240-247).

29 листопада 2012 року ухвалено додаткове рішення, котрим стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Даніель» кошти на суму 1 187 743 грн. 03 коп. заборгованості за кредитним договором (т. 2 а.с. 43-44).

За вказаним рішенням суду 30 січня 2013 року стягувачеві ПАТ «КБ «Даніель» направлені 4 виконавчі листи (т. 2 а.с. 51).

Виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_8 стягувачем пред'явлено до виконання до ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві і головним державним виконавцем Крайчинським С.С. 29 січня 2013 року винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 36194251 (т. 3 а.с. 225-226, 228-229).

Відповідно до положень ч. 2 та ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ч. 1 ст. 31 вказаного Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що постанови про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження були направлені боржнику ОСОБА_2 29 січня 2013 року (т. 3 а.с. 224, 227) за адресою, зазначеною у виконавчому листі: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 207), котрі повернулись з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання» (т. 5 а.с. 68-71).

Крім того, саме за заявою стягувача було винесено державним виконавцем 29 січня 2013 року постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (т. 2 а.с. 222).

Тому, дії державного виконавця щодо винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 січня 2013 року є правомірним та скасуванню не підлягають.

Доводи представника заявників про те, що у постанові про призначення експерта не вказано даних державного виконавця, котрий 13 березня 2013 року здійснював опис та наклав арешт на майно, а відтак постанова про призначення експерта від 13 березня 2013 року підлягає скасуванню є безпідставними, оскільки із тексту самої постанови, акту опису й арешту майна вбачається, що вказані дії здійснював державний виконавець Крайчинський С.С., котрий і здійснював всі інші виконавчі дії з виконання рішення суду (т. 3 а.с. 243-244, 246) та загалом не впливає на неправомірність вказаної постанови.

Доводи представника заявників, що дії державного виконавця щодо складання акту опису є неправомірними, оскільки в ньому зазначено ОСОБА_7, котрий не є боржником, спростовуються самим актом опису від 13 березня 2013 року, відповідно до котрого ОСОБА_7 зазначений як понятий.

Крім того, відповідно до п. 12 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вправі залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та підтверджується і ст. 15 цього Закону, і п. 4.2.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року за № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802.

Разом з тим, доводи представника заявників щодо не направлення постанови від 15 березня 2013 року про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні є обґрунтованими, оскільки згідно з ч. 1 ст. 31 вказаного Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

При цьому, суд враховує положення ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» про право учасників виконавчого провадження на заявлення відводу експерту.

Отже, не направивши боржникам простою кореспонденцією постанови про призначення експерта державний виконавець позбавив права боржників - заявників на заявлення відводу.

У зв'язку з чим доводи начальника ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Кантеміра В.І. про відсутність обов'язку державного виконавця у ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення постанови про призначення експерти є безпідставними.

Щодо не направлення акту опису і арешту майна боржникам та проведення опису майна у їх відсутність, слід зазначити, що відповідно до ст. 57-59 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язкової участі боржника при складанні акту опису і арешту майна боржникам.

Проте, зі змісту цих статей, а також положень п. 4.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень вбачається, що опис і арешт майна боржника може проводитись у його присутності, але відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» акт опису і арешту майна вручається боржнику.

А відтак, дії державного виконавця щодо не вручення чи не направлення боржнику -заявнику ОСОБА_2 акту опису і арешту майна є неправомірними.

Що стосується доводів представника заявників, що постанова про призначення експерта не внесена до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, а акт арешту й опису майна від 13 березня 2013 року внесено через 11 місяців до реєстру, що є порушенням Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженої Міністерством юстиції України 20 травня 2003 року № 43/5 та зареєстрованої 21 травня 2003 р. за № 388/7709, не свідчать про неправомірність (незаконність) вказаних документів, а тому вони скасуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів справи вбачається, що 17 лютого 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду зі скаргою на рішення та дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Магди С.Г. та начальника ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Кантемір В.І. у виконавчому провадженні ВП 36194251 по виконанню судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, хоча про наявність відкритого виконавчого провадження вони дізнались ще восени 2013 року, що стверджується змістом їх скарги від 23 березня 2015 року (т. 5 а.с. 125-131) та заявою про розстрочку виконання рішення суду (т. 2 а.с. 53-56).

Тобто скарга ні дії державних виконавців подана за закінченням строку звернення до суду зі скаргою, передбаченого ст. 385 ЦПК України.

Поважних причин, внаслідок яких суд міг би поновити пропущений строк для подання скарги мож заявниками не зазначено.

Доводи представника заявників про те, що ОСОБА_2 одержав акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 13.12.2013 року, постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 13.12.2013 року, постанову про звільнення майна з-під арешту від 16.12.2013 року лише 12.02.2014 року, а до суду звернувся 17.02.2014 року, у зв'язку з чим вважає, що заявниками не пропущено визначений чинним законодавством строк на оскарження дій та рішень державного виконавця є безпідставними, оскільки ухвалою суду від 27 лютого 2015 року відмовлено у прийнятті скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення та дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Магди С.Г. та начальника ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Кантемір В.І. у виконавчому провадженні ВП 36194251 по виконанню судового рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «КБ «Даніель» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу в частині вимог про вирішення питання щодо реалізації арештованого майна, а зі скаргою про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2013 року; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 січня 2013 року; постанови від 15 березня 2013 року про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та акту арешту й опису майна від 13 березня 2013 року представник заявників звернувся до суду лише 23 березня 2015 року (т. 5 а.с. 125-131).

Суд звертає увагу на те, що вимоги скарги від 23 березня 2015 року обґрунтовується положеннями Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року, котра на день час відкриття виконавчого провадження втратила силу та діяла інша Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року за № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802.

Окрім того, судом встановлено, що під час примусового виконання заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 7 серпня 2012 року останнє скасовано ухвалою Печерського районного суду м. Києва лише 7 лютого 2014 року (т. 2 а.с. 125-126).

10 лютого 2014 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Магдою С.Г. на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 7 лютого 2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (т. 2 а.с. 202, 206).

Заявником ОСОБА_3 взагалі не доведено яким чином оскаржувані постанова про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2013 року; постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 січня 2013 року; постанова від 15 березня 2013 року про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та акту арешту й опису майна від 13 березня 2013 року порушують її права чи охоронювані законом інтереси, оскільки оскарження вказаних документів стосується лише щодо примусового виконання рішення про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП 36194251, про що безпосередньо представник заявників зазначив при розгляді скарги.

Скарги заявників в частині оскарження дій, бездіяльності чи рішень до ВДВС Печерського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні ВП 36194251 не обґрунтовані та не мотивовані, у зв'язку з чим скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в частині визнання дій посадових осіб ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві з винесення та затвердження постанов про відкриття виконавчого провадження від 29 січня 2013 року; про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 січня 2013 року, оскільки державний виконавець ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві Крайчинський С.С., що здійснював всі виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП 36194251, діяв в межах своєї компетенції, згідно з нормами чинного законодавства щодо їх винесення, копії вказаних постанов були направлені заявникам - боржникам у строк, передбачений Законом України «Про виконавче провадження»; підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження у державного виконавця не було та і це не є предметом розгляду скарги.

При цьому, суд приймає до уваги те, що чинним законодавством не передбачено затвердження будь-якою особою постанов, винесених під час здійснення виконавчого провадження, а відтак скарга в частині цих вимог є безпідставною.

Разом з тим, бездіяльність державного виконавця щодо не направлення постанови від 15 березня 2013 року про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, не вручення чи не направлення боржнику акту опису і арешту майна від 13 березня 2013 року є неправомірними відповідно до ч. 1 ст. 31 та ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, враховуючи, що заявниками пропущено строк звернення до суду зі скаргою без поважних причин, підстав для його поновлення немає, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині через пропущення строку звернення до суду зі скаргою.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 31, 11, 15, 16, 25, 57-59 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 2 квітня 2012 року за № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 та ст. 383-388 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення та дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Магди С.Г. та начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Кантемір В.І. у виконавчому провадженні ВП 36194251 по виконанню судового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу в частині вимог про вирішення питання щодо реалізації арештованого майна.

Ухвала суду може бути оскаржена через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В.Батрин