РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

секретаря судового засідання Говорадло А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» в особі відділення №2 в м.Житомирі про зобовязання вчинити дії щодо повернення суми вкладу з нарахованими відсотками та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 21 березня 2014 року між ним та відповідачем був укладений договір № ДФ- про строковий банківський вклад, згідно якого він передав на зберігання відповідачу грошові кошти в сумі 17 746,00 долари США, а банк прийняв кошти на період до 19.09.2014 року та зобовязався сплачувати за користування ними 10,25% річних. Позивач зазначає, що по закінченню терміну дії договору звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів, однак з 19.09.2014 року по 18.02.2015 року було повернуто лише кошти в сумі 9 800,00 доларів США. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь банківський вклад з нарахованими відсотками в розмірі 8 811,40 долари США, відсотки за користування банківським вкладом за період з 19.09.2014 року по 18.02.2015 року у розмірі 464,36 долари США, 3% річних у розмірі 135,97 долари США, інфляційні втрати за період з 19.09.2014 року по 18.02.2015 року у розмірі 1 243,93 долари США, а всього 10 655,66 долари США та 3 500,00 грн. завданої моральної шкоди.

Позивач в судовому засіданні уточнив свої вимоги. Зазначив, що в якості відшкодування вкладу отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 200 000 грн., однак вимагає виплатити відсотки за вкладом за період із 19.09.2014 по 18.02.2015 в сумі 464,36 доларів США та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України за період із 19.09.2014 по 12.02.2015, тобто по день запровадження у ПАТ «Енергобанк» тимчасової адміністрації.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направив на адресу суду заперечення на позов, в яких просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.

Враховуючи не заперечення позивача, керуючись ст.224 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Як встановлено судом, 21.03.2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір № ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку, за яким банк відкрив ОСОБА_1 вкладний рахунок № 101, а позивач вніс на даний рахунок 17 746,00 доларів США на строк з 21 березня 2014 року по 19 вересня 2014 року зі сплатою 10,25% річних, що підтверджується копією договору (а.с. 4).

Згідно п. 7.3 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до виконання сторонами взятих на себе зобовязань за цим договором в повному обсязі.

26.09.2014 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення йому вкладу в сумі 17 746 долари США та відсотків в сумі 865,40 долари США згідно договору, яку відповідач отримав 29.09.2014 року, однак не виконав свого обов'язку, передбаченого договором щодо повернення коштів та сплати процентів (а.с.5-6).

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У звязку із невиконанням вимог щодо видачі вкладу гр. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Енергобанк» про зобовязання вчинити дії щодо повернення суми вкладу з нарахованими відсотками та відшкодування моральної шкоди. Заочним рішенням від 02.04.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково: стягнуто з ПАТ Енергобанк в особі відділення №2 в м.Житомирі на користь позивача заборгованість за договором № ДФ- від 21.03.2014 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку в сумі 10 655 долари США 66 центів; в задоволенні решти вимог відмовлено. Ухвалою суду від 12.06.2015 дане заочне рішення було скасоване, а справа призначена до розгляду в загальному порядку.

Судом встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12.02.2015 прийнято рішення № 29 про запровадження з 13.02.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ЕНЕРГОБАНК».

Судом також встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 червня 2015 р. № 115 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» ОСОБА_2

Суд не погоджується із позицією відповідача щодо пріоритетного застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» оскільки позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про повернення вкладу 26 вересня 2014 року, а введення тимчасової адміністрації відбулося 13.02.2015 відповідно до постанови Правління Національного банку України від 12.02.2015 року № 96. Таким чином, строк виконання зобов'язань за договором строкового банківського вкладу з виплатою відсотків в кінці строку закінчився ще до початку введення в банк тимчасової адміністрації, а тому норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягають застосуванню до виниклих правовідносин.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Суд керується розясненнями Верховного Суду України, викладеними в Листі «Аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві» від 01.07.2014 року про те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

З огляду на той факт, що гр. ОСОБА_1 звертався до відповідача з письмовою вимогою про повернення йому суми вкладу та процентів, проте його вимога не була виконана, враховуючи розмір заявлених вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача 595 доларів США 98 центів заборгованості за договором № ДФ- про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку від 21.03.2014 року з яких: 464,36 доларів США відсотки за користування банківським вкладом за період із 19.09.2014 по 18.02.2015; 131,62 доларів США 3% річних за період із 19.09.2014 по 12.02.2015.

Суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору, оскільки умовами договору, а також нормами закону, які регулюють спірні правовідносини, не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного повернення банківського вкладу та сплати процентів (ст. 611 ЦК України).

У зв'язку із частковим задоволенням позову на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 131 грн. 29 коп. (в еквіваленті за курсом НБУ на день винесення рішення) пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 611, 625, 1058-1065 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215, 217, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № ДФ- від 21.03.2014 про строковий банківський вклад з виплатою відсотків в кінці строку в сумі 595 доларів США 98 центів.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на користь держави судовий збір в сумі 131 грн. 29 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов