У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

"26" травня 2015 р. суддя Франківського районного суду м.Львова- Лозинський Б.М., вивчивши заяву ПАТ ВіЕс Банк про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ПАТ ВіЕс Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредитом,-

встановив:

Представник ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором KF 51668 від 20.08.2008 року в розмірі 45000,00 доларів США, що становить в гривневому еквіваленті 32363,36 грн. по курсу НБУ станом на 22.05.2015 року.

Крім того, представник ПАТ «ВіЕс Банк» подав заяву, в якій просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно (дачну ділянку площею 0,05 га, що знаходиться за адресою: Львівська область Пустомитівський район с. Ковярі), що належить відповідачам ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та обмежити їх право виїзду за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше. Покликається на те, що відповідачі не виконують покладені на них кредитним договором KF 51668 від 20.08.2008 року обов'язки, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача.

Розглянувши зазначену заяву та надані докази, вважаю, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи те, що заявником в заяві про забезпечення позову конкретно не визначено перелік рухомого та нерухомого майна, яке належить відповідачам на праві приватної власності із зазначенням їх індивідуальних ознак на яке слід накласти арешт, не наведено доказів про наявність у них грошових коштів то в цій частині клопотання слід відмовити за його безпідставністю.

Що стосується вимоги про заборону відповідачам виїзду за межі України шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше то в цій частині клопотання також слід відмовити, оскільки позивачем не наведено підстав та не додано жодного доказу на підтвердження наміру відповідачів з метою уникнення покладених на них кредитним договором KF 51668 від 20.08.2008 року обов'язків виїхати за межі території України.

При цьому, згідно із ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов'язання, то до виконання зобов'язань або розв'язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно ч.ч.2, 4 ст.6 Закону «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено. Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

В порядку забезпечення позову суд в праві здійснити тимчасове затримання або вилучення паспорта, а не тимчасово обмежити виїзд за межі України, шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше.

Крім того, вважаю за потрібне зазначити, що позивач звертаючись до суду з заявою щодо встановлення тимчасового обмеження відповідачів в праві виїзду за кордон, шляхом тимчасової відмови їм у видачі паспорта України для виїзду за кордон, тимчасового затримання або вилучення паспорта, якщо він був виданий раніше - всупереч вимогам ч.2 ст.151 ЦПК України не надає відомостей, необхідних для виконання можливого забезпечення позову. Так заявником не надано інформацію щодо наявних у відповідачів паспортів для виїзду за кордон, які давали б їм право виїзду за кордон. Вилучення паспорта громадянина України, який не затриманий в порядку кримінального переслідування, є порушенням його конституційних прав.

Тому суд не може обмежити відповідачів у праві пересування, вільного вибору місця проживання, права вільно залишати територію України, яке їм гарантовано Конституцією України.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи надходить до висновку, що подана позивачем заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ч.ч.2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», ст.ст.151-153 ЦПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова в порядку і строки ст. 293 -295 ЦПК України.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: ОСОБА_4