Справа № 591/3777/15-ц
Провадження № 2/591/1510/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі - Терещенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Бізнес Фінанс», 3-я особа - ДП Гранд ТОВ «Гранд Бізнес Фінанс» про визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з газети він дізнався про те, що відповідач надає позики під дуже низькій відсоток. Зацікавившись цим, він звернувся до офісу відповідача де 28.05.2012 року уклав договір № 00920 з додатками, сплатив перший внесок в розмірі 10000 грн. та внесок в сумі 2356 грн., працівники відповідача повідомили його про те, що позику він отримає найближчим часом. Однак у визначений строк він позики не отримав. Після чого, ознайомившись уважно з текстом укладеного договору, він зрозумів що відповідач увів його в оману щодо змісту укладеного договору. Вважає, що відповідач, якій не має відповідної ліцензії на здійснення фінансових послуг, умисно обманув його щодо істотних умов договору. Окрім того, відповідач здійснює нечесну підприємницьку та розвиває пірамідальні схеми. У звязку з чим просить визнати укладений договір недійсним, стягнути з відповідача отримане за договором.

В судовому засіданні позивач позов підтримав.

Відповідач та 3-я особа повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи, але до суду їх представники не зявилися. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 травня 2012 року між позивачем та ТОВ «Гранд Бізнес Фінанс» було укладено договір №00920 (надалі Договір) з додатками 1 та 2 . Згідно статті 1 Договору, відповідач зобов'язується вчинити від імені та за рахунок учасника - позивача певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, в тому числі: сформувати Реєстр учасників, забезпечити його адміністрування, організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, здійснити оплату товару на користь учасника; надавати інші послуги.

Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами укладено правочин, предметом якого є надання послуг.

Статтею 2 Договору та Додатком № 1 до нього передбачені обов'язки учасника, а саме: сплатити одноразовий комісійний внесок, що становить 10 000 грн.; щомісячно сплачувати загальний платіж в сумі 785,56 грн., який включає чистий внесок в сумі 555,56 грн, за рахунок якого здійснює оплату вартості товару чи надає відповідні суми у позику, та адміністративні витрати в сумі 230 грн. - плата за послуги з організації діяльності програми; сплачувати асигнаційний платіж 6%.

Відповідно до термінів, викладених в Додатку № 2 Договору, програма діяльності ТОВ «Гранд Бізнес Фінанс» «Домінанта» базується на створенні обєднань Замовників, метою яких є придбання бажаних товарів з розстроченням платежу на досить тривалий час, у порядку та на умовах, передбачених Договором та додатками до нього.

Згідно ст. 5 умов програми Домінанта Додатку № 2 до договору № 00920, передбачений порядок проведення заходу по розподілу грошового фонду та порядок проведення заходу згідно заяви. За їх змістом вбачається, що рішення про передачу позивачу товару залежить лише від волі відповідача, який сам на власний розсуд приймає таке рішення. Процедура прийняття рішення про передачу товару є непрозорою.

Також встановлено, що незважаючи на те, що сплата першого платежу в сумі 10000 грн. визначена Додатком 1 до договору №00920, якій укладений безпосередньо з відповідачем, фактично його сплата додатково обумовлена та оформлена шляхом укладення з позивачем договору з дочірнім підприємством відповідача - ДП Гранд ТОВ «Гранд Бізнес Фінанс», предметом якого є «дбайливе оформлення Договору про участь у Програмі «Домінанта»» та надання позивачеві інформаційних, консультативних та довідкових послуг з питань участі позивача у даній програмі.

За своїм змістом та формою вказаний договір між позивачем та ДП Гранд ТОВ «Гранд Бізнес Фінанс» є фактичною угодою між позивачем та відповідачем про сплату відповідачу коштів за укладенням з ним договору по надання послуг № 00920. Даний висновок суду підтверджується тим, що він укладений в один день з основним договором, від імені як ТОВ «Гранд Бізнес Фінанс» так й ДП Гранд ТОВ «Гранд Бізнес Фінанс» підписаний однією й тією ж особою ОСОБА_2, якій діє на підставі однієї довіреності № 7 від 03.01.2012 року. Окрім того, даний договір зазначений як додаток № 2 до договору № 00920.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що діяльність відповідача вводить споживача в оману, оскільки програми "Домінанта» формується виключно на коштах учасників програми, без залучення коштів «Гранд Бізнес Фінанс». Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками програми, в подальшому учасник, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам програми, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому, позивач сплачував відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на отримання позики, яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право отримати товар позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками програми.

Окрім того, як встановлено судом відповідач фактично встановив плату за укладення з ним договору, яку для позивача визначив в сумі 10000 грн., які за вимогою відповідача були сплачені позивачем на рахунок дочірнього підприємства відповідача.

Згідно із п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Разом з тим, відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", розяснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином, оспорюваний договір є нікчемним внаслідок того, що його недійсність передбачена законом.

На підставі вищевикладеного, вимоги позивача в частині визнання недійсним договору не підлягають задоволенню.

За таких обставин та беручи до уваги те, що за змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 12356 грн., сплачених за договором підлягають задоволенню, оскільки саме в цьому розмірі позивачем були сплачені кошти відповідачу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 12356 грн., отриманих відповідачем за нікчемним договором. В задоволенні позову в іншій частині суд вважає за необхідне відмовити за необґрунтованістю вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 64, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Бізнес Фінанс» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 12356 грн. сплачені за договором № 00920 від 28 травня 2012 року .

В задоволенні позову в іншій частині відмовити за необґрунтованістю вимог.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Бізнес Фінанс» на користь держави судовий збір в розмірі 1218 грн.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може подати до Зарічного районного суду м. Суми заяву про його перегляд.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя