АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5158/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - БогінкевичС.М.
Доповідач - Ящук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави,

встановила:

В червні 2014 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставне майно.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року позов задоволено : звернуто стягнення на заставне майно, що є власністю ОСОБА_2, а саме: транспортний засіб Subary, модель Forester, рік випуску 2006, колір бежевий, тип ТЗ легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 25.04.2007 року, в розмірі 57 963, 12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 682 515 грн. 56 коп., з яких: 26 757, 40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 315 068 грн. 30 коп. - заборгованість за кредитом; 31 205, 72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 367 447 грн. 26 коп. - заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом; заборгованість по пені - 46 572 грн. 11 коп., з яких 21 955 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 24 616 грн. 34 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Встановлено спосіб реалізації рухомого майна, що є власністю ОСОБА_2 у межах процедури виконавчого провадження та встановлено початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності проведеною відповідно до законодавства.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2011 року було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу спірного транспортного засобу. Звертаючи стягнення на заставне майно даним рішенням, суд застосував подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить чинному законодавству. Фактично звернувши стягнення на предмет застави та реалізувавши його, позивач отримає грошові кошти, які він вже отримав згідно з рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2011 року.

Крім того, судом першої інстанції не було залучено в якості відповідача ОСОБА_3, що є порушенням її прав як майнового поручителя, який несе солідарний обов'язок по виконанню зобов'язань.

Також, при розгляді справи відповідач заявляв клопотання про застосування строків позовної давності, яке судом першої інстанції не було прийнято, оскільки подано з порушенням порядку подання доказів. Вважає, що таке твердження суду є хибним, оскільки відповідно до ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В судовому засіданні представники апелянта підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні до оголошення перерви у справі (07.05.2015 року) вважав доводи апеляційної скарги безпідставними та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В дане судове представник позивача не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи на строк 2 місяці у зв'язку із заміною кредитора у зобов'язанні. Проте колегія суддів визнала за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, оскільки відкладення розгляду справи на стадії апеляційного провадження, відповідно до положень ст. 303-1, 305 ЦПК України, із зазначених підстав не передбачене.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який з 21.12.2009 року, перейменований на ПАТ УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 35 875 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит у повному обсязі не пізніше 25.04.2014 року, зі сплатою 13% відсотків річних .

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором відповідачем ОСОБА_2 було передано, а ПАТ «УкрСиббанк» прийнято у заставу рухоме майно, а саме: транспортний засіб, Subary Forester, рік випуску 2006, колір бежевий, тип ТЗ легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1. За домовленістю сторін вартість предмета застави встановлено у розмірі 201 300 гривень.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу було задоволено частково та стягнуто заборгованість по кредиту на загальну суму 36261,94 долари США, включаючи тіло кредиту, проценти та пеню. Вказане рішення набуло законної сили, однак належні та допустимі докази виконання вказаного рішення у матеріалах справи відсутні.

Судом також встановлено, що оскільки відповідач не виконує своїх зобов'язань за кредитним договором, то станом на 30 травня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 57 963, 12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 682 515 грн. 56 коп., з яких заборгованість за кредитом - 26 757, 40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 315 068 грн. 30 коп.; заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом - 31 205, 72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.05.2014 року становить 367 447 грн. 26 коп.; заборгованість по пені станом на 30.05.2014 року становить 46 572 грн. 11 коп., з яких 21 955 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 24 616 грн. 34 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача ОСОБА_2 склалась заборгованість на загальну суму : 57 963, 12 доларів США та 46 572 грн. 11 коп., тому позивач відповідно до положень укладеного договору та вимог ст. 572, 589, 590 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» набув права звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб Subary, модель Forester, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2

Проте погодитись у повному обсязі із висновками суду першої інстанції неможливо, оскільки висновки суду щодо визначення розміру заборгованості зроблені за неповного з'ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 18.08.2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість по тілу кредиту в розмірі 26757, доларів США, заборгованість за процентами в розмірі 7 581,78 доларів США, 1116,36 доларів США - пені за прострочення виконання зобов'язання по сплаті тіла кредиту, 806,4 доларів США - пені за прострочення виконання зобов'язання по сплаті процентів.

Апеляційним судом м. Києва зазначене рішення у частині щодо часткового задоволення позову було скасоване та 03 квітня 2012 року ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено у повному обсязі : стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк»: заборгованість по кредиту в розмірі 26757, доларів США, що становить 212 400 грн. 24 коп., заборгованість за процентами в розмірі 7 581,78 доларів США, що становить 60 184 грн. 17 коп.; пеню за прострочення сплати тіла кредиту - 1116,36 доларів США, що еквівалентно 8861 грн. 65 коп., пеню за прострочення сплати процентів - 806,4 доларів США , що становить 6401 грн. 22 коп., а всього стягнуто 36 261,94 долари США, що еквівалентно 287 847 грн. 28 коп.

Зі змісту вказаних рішень вбачається, що сума відсотків та пені нарахована за період по 30 листопада 2010 року, а сума кредиту стягнута достроково у повному обсязі.

Як вбачається з довідки-розрахунку, доданої позивачем до позовної заяви у даній справі, проценти нараховані позивачем за період з 28 квітня 2007 року по 30 квітня 2014 року на суму 31 205,72 доларів США.

Сума пені нарахована позивачем за період з 30 листопада 2013 року по 27 травня 2014 року на загальну суму 46 572 грн. 11 коп.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі та звертаючи стягнення на предмет застави на погашення заборгованості, що складається з тіла кредиту та відсотків, що нараховані по квітень 2014 року, пені, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки боржником не було виконано рішення суду про задоволення вимог кредитора, то правовідносини сторін кредитного договору не припинились, тому після ухвалення вказаного рішення суду та по квітень 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» правомірно нараховувались проценти та пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абзаці 1, 2 п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, оскільки у даному випадку ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Зазначеного суд першої інстанції не врахував та, встановивши, що рішенням суду з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за тілом кредиту була стягнута достроково в повному обсязі, дійшов помилкового висновку про дію кредитних правовідносин в подальшому та наявність у банку права на нарахування відсотків та пені.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що при вирішенні даного спору розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором може бути визначений лише у сумі, що стягнута рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 квітня 2012 року, тобто 36 261,94 доларів США, що еквівалентно 287 847 грн. 28 коп.

Тому оскаржуване рішення підлягає зміні у частині розміру заборгованості, на погашення якої слід звернути стягнення на предмет застави, належний відповідачу.

З висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для звернення стягнення на заставлений автомобіль - колегія суддів погоджується, вважає їх законними і обґрунтованими, норми матеріального права у цій частині застосовані правильно.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Частиною 2 ст. 590 ЦК України визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк ( термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки боржником не погашена кредитна заборгованість, тому є підстави звернути стягнення на автомобіль як на предмет застави, правильно визначивши при цьому ціну предмету застави як таку, що буде встановлена на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо застосування судом подвійної цивільно-правової відповідальності колегія суддів вважає безпідставними, оскільки жодних доказів на підтвердження виконання рішення суду від 03.04.2012 року відповідачем суду не надано. Крім того, представник відповідача в суді апеляційної інстанції визнала, що рішення суду про стягнення заборгованості відповідачем не виконано.

Зазначене також підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунками заборгованості, з яких вбачається, що після ухвалення судом рішення про дострокове стягнення кредитної заборгованості жодних платежів від позичальника не надходило.

За змістом роз'яснень п.9 вищевказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5, задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо необхідності застосування наслідків спливу строків позовної давності з огляду на те, що останній платіж за кредитним договором відповідачем було здійснено 24.04.2009 року, колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.04.2012 року заборгованість за кредитним договором була стягнута достроково і цим рішенням було визначено загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2013 року було скасовано ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2013 року та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ПАТ «УкрСиббанк» про поновлення строку для пред'явлення виконавчих листів за вказаним рішенням, виданих 05.08.2013 року, до виконання - відмовлено.

Разом з тим, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Враховуючи, що рішення суду, яким кредитну заборгованість стягнуто достроково, набуло законної сили 03 квітня 2012 року , а з позовом до суду про звернення стягнення на заставлене майно позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся 10 червня 2014 року, колегія суддів вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущено.

Решта доводів апеляційної скарги відповідача не спростовують наведеного та зроблених в рішенні суду першої інстанції висновків, у зв'язку з чим підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги у повному обсязі - відсутні.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду необхідно змінити у частині розміру заборгованості та визначити її у сумі, що встановлена рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 квітня 2012 року, у зв'язку з чим позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» підлягають задоволенню частково, а тому резолютивну частину рішення суду необхідно викласти в новій редакції із зазначенням зменшеного розміру заборгованості, на погашення якого підлягає звернення стягнення на предмет застави - автомобіль Subary, модель Forester, 2006 року випуску, д.н. НОМЕР_1, що належить відповідачу ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-309, 313- 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 січня 2015 року - змінити в частині розміру заборгованості , у зв'язку з чим резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити частково.

Звернути стягнення на заставне майно, що є власністю ОСОБА_2, а саме: транспортний засіб Subary, модель Forester, 2006 року випуску, колір бежевий, тип ТЗ легковий універсал, реєстраційний номер НОМЕР_1, для погашення заборгованості, що виникла у ОСОБА_2 перед ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 25.04.2007 року і становить 36 261, 94 доларів США (тридцять шість тисяч двісті шістдесят один долар 94 центи США), що еквівалентно 287 847 грн. (двісті вісімдесят сім тисяч вісімсот сорок сім гривень) 28 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 26 757, 40 доларів США, що становить 212 400 грн. 24 коп., заборгованість по процентах - 7581,78 доларів США, що становить 60 184 грн. 17 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1116,36 доларів США, що еквівалентно 8861 грн. 65 коп., та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах - 806,4 доларів США, що еквівалентно 6401 грн. 22 коп.

Встановити спосіб реалізації транспортного засобу, що є власністю ОСОБА_2, у межах процедури виконавчого провадження та встановити початкову ціну на підставі оцінки майна, що буде здійснена суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: