РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/14737/14-ц

№ пр. 2/521/922/15

15 січня 2015 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря - Борисової Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання порядку користування жилим приміщенням, що є у спільній частковій власності

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити порядок користування квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, надавши йому житлову кімнату площею 14,8 кв. м, а відповідачам та сину ОСОБА_2 - ОСОБА_4 житлові кімнати площею 19,8 кв. м та 10,1 кв. м, залишивши у спільному користуванні кухню, вбиральню, коридор та вбудовану шафу. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив виділити йому в користування житлову кімнату площею 10,1 кв. м, а відповідачам та сину ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - житлові кімнати площею 19,8 кв. м та 14,8 кв. м, залишивши у спільному користуванні кухню, вбиральню, коридор та вбудовану шафу.

Позов обґрунтований такими обставинами. 11.10.1990 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 На той час позивач мешкав у однокімнатній квартирі АДРЕСА_2, а відповідач разом із донькою ОСОБА_5 - в однокімнатній квартирі АДРЕСА_3. Після укладення шлюбу подружжя обміняли свої квартири на трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. У 2004 році вони приватизували квартиру на сім'ю у складі трьох осіб. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.07.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. У зв'язку з виникненням спору щодо користування квартирою, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідачів проти позову заперечував, подав письмові заперечення відповідача ОСОБА_2 проти позову, які обґрунтовуються тим, що спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та для цього режиму права власності не передбачено встановлення порядку користування спільним майном.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі та вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на такі обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10.02.2004 року УЖКГ Одеської міської ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної часткової власності в рівних частках квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» 14.04.20014 року за ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Згідно з технічним паспортом на квартиру вона складається з 3х кімнат житловою площею 44,7 кв. м, а саме: 1-а житлова кімната площею 10,1 кв. м, 2-а житлова кімната площею 19,8 кв. м, 3-а житлова кімната площею 14,8 кв. м, кухні площею 6,9 кв. м, вбиральні площею 2,4 кв. м, коридору площею 4,3 кв. м, шафи 0,4 кв. м та балкону 0,8 кв. м, загалом площа квартири - 59,5 кв. м.

Згідно з відомостями Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та довідкою про склад сім'ї та реєстрацію сторони постійно проживають та зареєстровані у зазначеній квартирі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі починаючи з 11.10.1990 року. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.07.2014 року шлюб між сторонами було розірвано.

Таким чином, спірні відносини між сторонами виникли щодо надання у володіння та користування частини спільної квартири в натурі та регулюються главою 26 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Як вбачається, зі свідоцтва про право власності на спірну квартиру вона була передана саме у спільну часткову власність сторін у рівних частках.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Виходячи з ідеальних часток у праві власності на спірну квартиру та зважаючи на той порядок володіння та користування квартирою, що склався, суд вважає за необхідне надати позивачу у володіння та користування житлову кімнату площею 10,1 кв. м, а відповідачам - житлові кімнати площею 19,8 кв. м та 14,8 кв. м з балконом площею 0,8 кв. м., залишивши у спільному користуванні кухню, вбиральню, коридор та вбудовану шафу.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що позивач у заяві просить надати в користування житлові кімнати площею 19,8 кв. м та 14.8 кв. м окрім відповідачів, також малолітньому сину ОСОБА_2 - ОСОБА_4. Разом із тим, позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені, оскільки питання про надання у володіння та користування частини спільного майна в натурі може бути вирішено лише щодо співвласників, у той час як ОСОБА_4 не є співвласником та має право користування квартирою як член сім'ї співвласника.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Керуючись ст. 41 Конституції України , ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. ст. 356, 358 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання порядку користування жилим приміщенням, що є у спільній частковій власності - задовольнити частково.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 загальною площею 59,5 кв. м., житловою площею 44,7 кв. м.

Виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату площею 10,1 кв. м.

Виділити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 19,8 кв. м. та житлову кімнату площею 14,8 кв. м. з балконом площею 0,8 кв. м.

Залишити в загальному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підсобні приміщення в квартирі: коридор, площею 4,3 кв. м.; кухня, площею 6,9 кв. м.; вбиральню поєднану площею 2,4 кв. м.; вбудовану шафу площею 0,4 кв. м.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рівних частках судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., по 121 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Ю.В. Тополева