Справа № 450/1176/11 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/6375/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Бохонко Е.В.

З участю представника ПАТ «Державний ощадний банк України» Лепех М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3-ОСОБА_4 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2015 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повторне виселення осіб, що самостійно вселилися у приміщення з якого були виселені,-

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено.

Повторно виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з будинку АДРЕСА_1

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_3- ОСОБА_9 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу незаконною та необгрунтованою. Стверджує, що суд в порушення вимог ст.ст.59,60,61 ЦПК України та ст.78 ЗУ «Про виконавче провадження» дійшов висновку про те, що відповідачі здійснили повторне вселення у житлове приміщення з якого раніше були виселені. Як доказ повторного вселення суд прийняв акт державного виконавця, однак такий не може бути належним доказом, оскільки в ньому не зазначений рік складання акту, а також зафіксована інформація, що державного виконавця та суб»єкта оціночної діяльності не допущено до житлового приміщення боржником без ідентифікації особи. Однак в судовому засіданні виконавець пояснив, що ворота до подвір»я були зачинені тому він кваліфікував це як не допуск усіма без виключення боржниками до займаного приміщення, а хто вселився йому невідомо. Судом не взято до уваги його пояснення про те, що його довіритель перебуває за кордоном і жодних дій щодо вселення ним не вчинялось. Просить скасувати ухвалу та відмовити в задоволенні заяви про повторне виселення.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу представника ПАТ «Державний ощадний банк України» Лепеха М.М., перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2011 року стягнуто ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ВАТ «Держвний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 22203-1629 від 21.11.2007 року в сумі 506120грн.56коп.

В рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 2203-1629 від 21.11.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.11.2007 року № 2564, укладеним між відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" (надалі - "Банк") та ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 - будинок АДРЕСА_1 Пустомитівського району Львівської області, - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку".

Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_8 з будинку АДРЕСА_1

На підставі зазначеного рішення, судом видано виконавчий лист № 2-1176/11 від 17.02.2012 р., відповідно до якого відкрито виконавче провадження № 32331492 від 29.02.2012 року.

Актом державного виконавця від 30 травня 2013 року встановлено, що боржники ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 виселились самостійно з спірного будинку (а.с.131).

Актом державного виконавця від 30 березня 2015 року встановлено, що державний виконавець був недопущений боржником до майна для визначення його вартості (а.с.132).

Задовольняючи заяву про повторне виселення осіб, що самостійно вселилися у приміщення, суд виходив з того, що боржники самовільно вселилися у приміщення з якого були виселенні та такий факт підтверджується актом державного виконавця та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, з яких вбачається, що боржники отримують кореспонденцію за спірною адресою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 11 ст.78 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може

бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення.

Враховуючи те, що виконавче провадження не закінчене та державний виконавець проводить дії щодо оцінки майна на виконання рішенням суду, яким крім виселення боржників звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу майна на прилюдних торгах, суд підставно задовольнив заяву про повторне виселення.

Доводи апеляційної скарги, про те, що виконавцем не встановлено хто саме вселився в спірний будинок, а відтак безпідставним є виселення з нього ОСОБА_3, оскільки останній перебуває за кордоном та жодних дій щодо повторного вселення не вчиняв є голослівними так як на підтвердження цих обставин апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів.

Твердження апеляційної скарги про те, що взятий до уваги судом акт державного виконавця є неналежним доказом, так як не містить року його складання, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції надано оцінку вказаному акту в оскаржуваній ухвалі та державний виконавець в ході надання усних пояснень підтвердив, що такий складений у 2015 році.

З врахуванням вище наведеного, колегія суддів вважає, що доводи наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для скасування законної та обґрунтованої ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3-ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Ю.Р. Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин