Провадження № 2/752/996/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Новака А.В. при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, зобов'язання вчинити дії та виселення,-

Встановив?

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» було укладено договір № 5087/1 про надання іпотечного кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 141314.76 євро і зобов'язалась сплачувати 14% річних від суми кредиту, який мала повернути до 25 лютого 2009 року.

В той же день 26 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2, як іпотекодавець забезпечила вимоги ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер», що випливають з договору іпотечного кредиту № 5087/1 від 26 березня 2007 року.

Відповідно до договору про внесення змін до договору іпотеки від 15 травня 2008 року укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер», в забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 73.50 км. м., загальною площею 162.40 кв. м.

В подальшому позивач ОСОБА_1 14 березня 2014 року на підставі договору № 8/ФК-14 відступлення права вимоги за Договором № 5087/1 про надання іпотечного кредиту від 26.03.2007 року (цесії) прийняв всі права вимоги за договором № 5087/1 про надання іпотечного кредиту від 26.03.2007 року укладеного між ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та ОСОБА_2, в тому числі за договором іпотеки від 26.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костенко Л.А., в реєстрі за № 298, зі змінами на підставі Договору про внесення змін до Договору іпотеки від 15.05.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 2731, та Договором про внесення змін до договору іпотеки від 31.01.2008 року, зареєстровано за № 581, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А.

Сума боргу за вказаним договором про відступлення права вимоги становить 1768897 гривень 54 копійки.

Позивач зазначає, що оскільки він є новим кредитором та іпотекодержателем предмета іпотеки, який належить на праві власності боржнику ОСОБА_2, то ним 07.04.2014 року було повідомлено боржницю про наявність заборгованості у розмірі 1768897 гривень 54 копійки та про те,що у разі непогашення такої відбудеться здійснення продажу предмета іпотеки або реєстрації права власності на предмет іпотеки у порядку передбаченому Договором.

Відповідач ОСОБА_2 не виконала своїх обов'язків перед позивачем за вказаним договором іпотечного кредиту(із змінами і доповненнями), а тому представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги повністю, а саме в рахунок погашення чатини заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, шляхом визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, зобов'язати відповідача передати правовстановлючий документ на квартиру та технічний паспорт, а також, як передбачено нормами Закону України «Про іпотеку» виселити ОСОБА_2 і неповнолітнього ОСОБА_3 та вирішити питання про судові витрати понесені позивачем при подачі позову до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позовної заяви та просила її задовольнити. Крім того зазначив, що його довіритель намагався вирішити дане питання шляхом позасудового врегулювання, однак отримав відмову, а тому звернення до суду у зазначений спосіб є правом позивача і останній використовуючи таке вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Крім того, зазначила, що вартість предмета іпотеки визначена на підставі звіту про незалежну оцінку вартості квартири АДРЕСА_1 та складає 1765288 гривень без урахування ПДВ.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. Зокрема зазначили, що договором іпотеки не передбачено такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки як визнання у судовому порядку права власності іпотеко держателя на предмет іпотеки. Крім того, зазначили, що позивач передчасно звернувся до суду, оскільки не використав позасудовий спосіб врегулювання спору, не успосіб передбачений договором та у незаконний спосіб, оскільки звернувся повторно. Щодо повторного звернення представники зазначили, що ОСОБА_1 звертався до суду із вимогами про зміну способу виконання рішення суду однак йому було відмовлено. З посиланням на письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи, представники відповідача просили суд ухвалити рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не забезпечив явку свого представника, а тому суд з урахуванням думки представників, вважає за можливе ухвалитим рішення у відсутність його представника на підставі пояснень представників сторін та матеріалів справи.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

26 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» було укладено договір № 5087/1 про надання іпотечного кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 141314.76 євро і зобов'язалась сплачувати 14% річних від суми кредиту, який мала повернути до 25 лютого 2009 року.

26 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» було укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2, як іпотекодавець забезпечила майновими правами на предмет іпотеки вимоги ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер», що випливають з договору іпотечного кредиту № 5087/1 від 26 березня 2007 року.

Відповідно до договору про внесення змін до договору іпотеки від 15 травня 2008 року укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер», в забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, Іпотекодавець передає Іпотекодержателю в іпотеку предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 73.50 км. м., загальною площею 162.40 кв. м.

ОСОБА_1 14 березня 2014 року на підставі договору № 8/ФК-14 відступлення права вимоги за Договором № 5087/1 про надання іпотечного кредиту від 26.03.2007 року (цесії) прийняв всі права вимоги за договором № 5087/1 про надання іпотечного кредиту від 26.03.2007 року укладеного між ВАТ «Селянський комерційний банк «Дністер» та ОСОБА_2, в тому числі за договором іпотеки від 26.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костенко Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 298, зі змінами на підставі Договору про внесення змін до Договору іпотеки від 15.05.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 2731, та Договором про внесення змін до договору іпотеки від 31.01.2008 року, зареєстровано за № 581, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А.

Сума боргу за вказаним договором про відступлення права вимоги становить 1768897 гривень 54 копійки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що в газеті «Голос України» № 177(5927) було опубліковано оголошення про вимогу здійснення реалізації предмета іпотеки передбаченого Договором іпотеки від 26.03.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 298, зі змінами, шляхом реєстрації у власність ОСОБА_1 у випадку непогашення заборгованості впродовж 7(семи) днів в розмірі 1768897.54 гривень за договором № 5087/1 про надання іпотечного кредиту від 26.03.2007 року.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконанням або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що до позивача ОСОБА_1 перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_6 у розмірі 1768897 гривень 54 копійки.

З матеріалів договору іпотеки від 26.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костенко Л.А., зареєстровано в реєстрі за № 298, зі змінами на підставі Договору про внесення змін до Договору іпотеки від 15.05.2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 2731, та Договором про внесення змін до договору іпотеки від 31.01.2008 року, зареєстровано за № 581, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А., (далі Договір іпотеки) вбачається, що іпотекодавцем передано іпотекодержателю предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 73.50 км. м., загальною площею 162.40 кв. м.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до п. 20.2.2 Договору іпотеки, у випадку непогашення Іпотекодавцем боргових зобов'язань у строк, передбачений у вимозі, направлений Іпортекодержателем у відповідності до даного договору, право власності на предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя в день наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов'язань, вказаному у вимозі.

Вищезазначене застереження у Договорі іпотеки за своєю природою є договором про задоволення вимог іпотекодержателя і в розумінні статті 36 Закону України «Про іпотеку» і визначає спосіб задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання на підставі договору(застереження в іпотечному договорі).

Сторонами спору не заперечувалось, що позивач ОСОБА_1 звертався до органів Нотаріату, щодо вирішення питання в позасудовому порядку, про перехід права власності на квартиру АДРЕСА_1 - предмет іпотеки, однак отримав відмову, про що представником позивача було зазначено у судовому засіданні.

Сторонами спору визнані та не оспорюються обставини наявності у ОСОБА_2 боргу перед ОСОБА_1, наявність у останнього права вимоги до неї та факт використання права на досудове врегулювання спору у спосіб переходу права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що визначено п. 20.2.2 Договору іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Натомість представники відповідача зазначили в судовому засіданні, що дійсно позивачем вчинялися дії направлені на визнання за ним права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку, однак на їх - представників ОСОБА_2 думку, позивач повинен був-би вжити дії направлені на позасудове врегулювання спору шлхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержатела. Представники відповідача зазначили, що їх довіритель не отримував пропозицій від ОСОБА_1 про укладення такого договору.

Суд аналізуючи такі пояснення представників відповідача не бере такі до уваги та вважає, що такі твердження на обґрунтування заперечень проти позову є хибними і такими, які не ґрунтуються на матеріалах справи та умовах Договору іпотеки.

Умовами Договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із способів, а саме на підставі рішення суду, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку визначеному статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Пунктом 22 Договору іпотеки, визначено що жодне положення цього договору не може тлумачитися, як таке, що обмежує право вибору іпотеко держателем способу звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених цим договором.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Суд вважає доведеною обставину того, що позивачу, як іпотекодержателю було відмовлено в передачі права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або сопорювання.

Позивачем, з урахуванням передбаченого Законом України «Про іпотеку» способу позасудового врегулювання виниклих між сторонами спору правовідносин, на підставі договору, наведено обґрунтування необхідності захисту його права у спосіб звернення до суду із даним позовом, а том на погляд суду є всі підстави для захисту такого у спосіб передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року, право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором(дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасно пред'явлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця(майновий поручитель), одночасне пред'явлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки, тощо) належить виключно позивачеві(частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

При наявності заборгованості за зобов'язаннями які виникли за Договором № 5087/1 про надання іпотечного кредиту від 26.03.2007 року із змінами та доповненнями у розмірі 1768897.54 гривень та виконанні кредитором ОСОБА_1 умов про направлення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, а також повідомлення останньої через опублікування оголошення у газеті «Голос України» № 177(5927) про вимогу здійснення реалізації предмета іпотеки передбаченого Договором іпотеки від 26.03.2007 року, суд дійшов категоричного висновку про можливість задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки і таке задоволення не суперечитиме приписам ст. 589 ЦК України, ст. 33, ст. 36, 37-39 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суд бере до уваги та покладає в основу мотивування рішення наданий позивачем звіт про незалежну оцінку вартості квартири АДРЕСА_1 виготовленого суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Бізнес Ассістант»(дата оцінки 09 вересня 2014 року.), відповідно висновку якого вартість предмета іпотеки становить 1765288 гривень без урахування ПДВ.

Відповідно, вирішивши питання про визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки, суд вважає можливим і вірним зобов'язати відповідача передати ОСОБА_1 технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 в місті Києві(інвентаризаційна справа 45244, 70288/1970) та Свідоцтво про право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна.

Також суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про виселення відповідача ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя виносить рішення про виселення мешканців, за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_3, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, зобов'язання вчинити дії та виселення - задовольнити повністю.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором про надання іпотечного кредиту № 5087/1 від 26 березня 2007 року в сумі 1768 897 (один мільйон сімсот шістдесят вісім тисяч вісімсот дев'яносто сім) гривень 54 копійки, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 26 березня 2007 року, що посвідчений Костенко Л.А. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 298, права на який належать ОСОБА_1 відповідно до договору про відступлення прав за договором іпотеки, що посвідчений Верповською О.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 2176, шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 73.50 км. м., загальною площею 162.40 кв. м. та належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 09 квітня 2008 року на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення Київської міської ради за № 631-С/КІ від 09 квітня 2008 року, та зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 14 квітня 2008 року в реєстрову книгу № 557-139 за реєстрованим № 45466, за ціною 1765288 (один мільйон сімсот шістдесят п'ять тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 в місті Києві(інвентаризаційна справа 45244, 70288/1970) та Свідоцтво про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 09 квітня 2008 року на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення Київської міської ради за № 631-С/КІ від 09 квітня 2008 року, та зареєстроване Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 14 квітня 2008 року в реєстрову книгу № 557-139 за реєстрованим № 45466.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 в місті Києві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак