Справа № 509/4303/14-ц
26 січня 2015 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :
судді Гандзій Д.М.
при секретарі Демеденко Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, між банком та поручителем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 183353 від 27.02.2008 р., за умовами якого, останній, відповідає перед банком у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, а також несе солідарну відповідальність з ТОВ «Арон» перед позивачами (кредитором) за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору та відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 (позичальниця), а саме за сплату кредиту, процентів за його користування, неустойки (штрафів, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у повному обсязі.
08.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором позивачам ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. та актом прийому-передачі документації згідно вимог ст.ст. 512-514 ЦК України.
Банком у повному обсязі були виконані умови кредитного договору на відміну від відповідачки ОСОБА_1, яка всупереч умовам договору не здійснили платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, у зв'язку з чим, станом на 01.09.2014 р. її заборгованість перед позивачами складає 259928,67 дол. США (еквівалент 3408733,69 грн.), з яких : 2449769,10 грн. - тіло кредиту, 549719,05 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 958964,59 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом, які до цього часу не сплачені відповідачкою, і які позивачі просили суд стягнути солідарно з відповідачів, а також суму судового збору у розмірі 3654 грн.
Представниця позивача в судові засіданні не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується особистою розпискою з підписом, причини неявки суду не повідомила, однак надіслала на адресу суду письмову заяву, в якій повністю підтримала позов банку та з посиланням на ст. 158 ЦПК України, просила суд слухати справу за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 61-62,66-67).
Відповідачі в судові засідання повторно, без поважних причин не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у відповідності до ст.ст. 74,77 ЦПК України, за зареєстрованими у встановленому законом порядком місцем їх реєстрації, що підтверджується довідкою ВАДР ГУДМС України в Одеській області № 8203 від 02.10.2014 р. про їхнє місце реєстрації, та інше місце проживання чи перебування відповідачів суду невідоме, а також шляхом розміщення оголошень в офіційному друкованому виданні України «Урядовий кур`єр» з інформацією про дату, час та місце судового розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньою відсутністю суду не надали (а.с. 49,64-65).
Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.
Згідно із ст.ст. 512-516 ЦК України - кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові, до якого переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобов'язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Статтею 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Згідно із ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні - але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк, як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (ст.ст. 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення НБУ відповідних ліцензій на виконання вимог п. 1 розділу ІІ Закону України від 15.02.2011 р. № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій - має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету про валютне регулювання).
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.
Частинами 1 та 2 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (частина 1), поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч.2).
Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Також, статтею 617 ЦК України передбачено - особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
В забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, між банком та поручителем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 183353 від 27.02.2008 р., за умовами якого, останній, відповідає перед банком у тому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, а також несе солідарну відповідальність з ТОВ «Арон» перед позивачами (кредитором) за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору та відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 (позичальниця), а саме за сплату кредиту, процентів за його користування, неустойки (штрафів, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань у повному обсязі (а.с. 22-23).
08.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» відступило свої права вимоги заборгованості за вищевказаним кредитним договором позивачам ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. та актом прийому-передачі документації згідно вимог ст.ст. 512-514 ЦК України (а.с. 26-46).
Банком у повному обсязі були виконані умови кредитного договору на відміну від відповідачки ОСОБА_1, яка всупереч умовам договору не здійснили платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, у зв'язку з чим, станом на 01.09.2014 р. її заборгованість перед позивачами складає 259928,67 дол. США (еквівалент 3408733,69 грн.), з яких : 2449769,10 грн. - тіло кредиту, 549719,05 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 958964,59 грн. - заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом, яку позивачі виклали у розрахунку, доданого до позову, зробленого позивачами у відповідності з діючим законодавством України (а.с. 21).
Станом на дату ухвалення рішення, доказів погашення вказаної заборгованості, відповідачами суду не надано і відповідно у суду вони відсутні.
У зв'язку з викладеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими, доведеними документально, які найшли своє підтвердження в судовому засіданні та таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 79,88 ЦПК України, з відповідачів, у дольовому порядку на користь позивачів мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн., а саме по 1827 грн. з кожного (а.с. 5).
Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,208-209,213-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 524,525,526,530,533, 549,550,553,554,626,612,625,629,1048,1050,1054,1055 ЦК України, суд, -
1. Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити ;
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Д.М. Гандзій