АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Барановської Л.В., Качана В.Я.

при секретарі Кропивній К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014р. про забезпечення позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Дніпровська пристань», ОСОБА_1 про допуск до виконання обов'язків керівника та зобов'язання вчинити дії,

встановила:

у листопаді 2014р. позивач звернулася до суду з позовом про зобов'язання ПрАТ «Дніпровська пристань» допустити її до виконання обов'язків генерального директора товариства, подати всі необхідні документи для реєстрації її у якості генерального директора у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, подати всі необхідні документи для виключення відомостей про ОСОБА_1, як генерального директора товариства у Єдиному державному реєстрі. Також позивач просила зобов'язати ОСОБА_1 передати їй всі документи, необхідні для виконання обов'язків генерального директора товариства.

У грудні 2014р. позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам Головного управління юстиції у м. Києві вносити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців будь-які записи і вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зміни керівника ПрАТ «Дніпровська пристань», зокрема вносити зміни до відомостей про осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, а також про осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори.

Ухвалою суду від 5 грудня 2014р. заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, не врахування відсутності доказів у підтвердження посилань позивача на необхідність забезпечення позову та у підтвердження позовних вимог.

Апелянт, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання представника апелянта про перенесення судового розгляду колегією суддів було відхилено, так як заявником не надано доказів поважності причин неявки у судове засідання, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/1969/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мельник А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
відсутність апелянта.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який

- 2 -

заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов немайнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені вимоги про допуск її до виконання обов'язків генерального директора товариства та надання документів для подальшої реєстрації її, як керівника товариства, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості щодо юридичної особи, зокрема, відомості про органи управління юридичної особи; прізвище, ім'я, по батькові, дата обрання (призначення) та реєстраційні номери облікових карток платників податків, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори; дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

Статтею 18 вказаного закону визначено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про необхідність забезпечення позову і обраний судом спосіб забезпечення є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Доводи апелянта про те, що суд не надав оцінки доказам, які позивач надала у підтвердження своїх позовних вимог, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для відмови у забезпеченні позову, оскільки на даній стадії судового розгляду суд не має правових підстав для оцінки належності та допустимості доказів.

Крім того, позивач має право надати суду докази у підтвердження своїх посилань та тверджень у порядку, визначеному статтею 131 ЦПК України.

Також колегія суддів враховує, що обраний судом вид забезпечення позову не впливає на роботу розпорядника майна, який призначений ухвалою Господарського суду м. Києва, та не є перешкодою для процедури розпорядження майном ПрАТ «Дніпровська пристань», оскільки п. 11 ст. 22 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або

- 3 -

визнання його банкрутом» встановлено, що призначення розпорядника майна не є підставою для припинення повноважень керівника чи органу управління боржника.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 грудня 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: