Справа № 559/3725/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2015 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в особі головуючої судді Лопухович А.О.,

при секретарі Федчук А.А.,

за участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції, треті особи ОСОБА_5, Рівненська митниця ДФС про визнання правочину удаваним, визнання права власності на майно та зняття арешту з майна -

В С Т А Н О В И В:

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 04 вересня 2008 року він придбав у ОСОБА_4 автомобіль марки FORD, модель "Транзит", вантажопасажирський, 1999 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1., вартістю 37500 гривень. В зв"язку із роботою та недостатністю коштів у нього не було можливості своєчасно переоформити автомобіль на своє ім."я. Сторони домовилися, що позивач зніме автомобіль з реєстраційного обліку та переоформить усі правовстановлюючі документи в інший, зручний для нього час. На його ім."я була видана довіреність від 04 вересня 2008 року, яка була нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 3200. Оскільки доручення було дійсне до 21 серпня 2016 року, то позивач не поспішав перереєструвати даний автомобіль. Вказаним транспортним засобом він користувався та розпоряджався на власний розсуд. 19 серпня 2014 року Садгірським відділом ДВС Чернівецького міського управління юстиції складено акт опису й арешту майна, яким описано та накладено арешт на придбаний ним автомобіль. 14 вересня 2014 року о 19 год. 40 хв. в с.Звенячин Заставнівського району Чернівецької області автомобіль було тимчасово затримано працівниками міліції. Так як позивач не є стороною виконавчого провадження, то йому не надали жодних документів на підтвердження законності накладення арешту та оголошення його в розшук. З викладеного вбачається, що позивач позбавлений можливості вільно, безперешкодно на власний розсуд розпоряджатися належним йому рухомим майном. Його порушене право може бути відновлене лише шляхом зняття арешту з майна за рішенням суду. У позивача відсутні правовстановлюючі документи на належний йому автомобіль. Перереєстрація автомобіля на його ім."я на даний час не можлива через наявність арешту та встановлення заборони на відчуження автомобіля. Просить визнати договір доручення укладений між ним та ОСОБА_4 04 вересня 2008 року удаваним правочином, визнати за ним право власності на автомобіль, зняти з нього арешт.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю із назначених підстав та просять задоволити позов. Вважають, що для цього є всі законні підстави. Вказаний автомобіль ним був саме придбаний і за нього сплачені кошти ОСОБА_4, про що свідчить розписка. Доручення йому давав інший чоловік, ОСОБА_5 він постійно користувався транспортним засобом, сплачував за нього страхування. З обліку не зняв і не переоформив, тому що не мав часу і грошей це зробити. У серпні-вересні 2014 року його автомобіль був затриманий і на нього накладено арешт. Ніяких документів не надали, так він не є стороною виконавчого провадження. Таким чином він позбавлений права вільно володіти і розпоряджатися майном, яке йому належить. Просить врахувати те, що у нього є на утриманні дитина, яка хворіє.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що на справді отримував від позивача 37500 грн., про що написав розписку. Доручення йому давав інший чоловік, так він був зайнятий. Чому протягом такого тривалого часу ОСОБА_3 не зняв автомобіль з реєстрації і не переоформив на себе йому не відомо.

Представник відділу ДВС Дубенського МУЮ покладає вирішення даного спору на розсуд суду. Пояснила, що на виконання відділу ДВС надійшли виконавчі листи про стягнення із ОСОБА_4 боргу на загальну суму 90 473, 16 грн. Добровільно суми сплачені не були. У зв'язку із цим було оголошено у розшук його транспортні засоби та на них накладений арешт. Таким чином, автомобіль позивача був затриманий і арештований, так як його власником вказаний саме ОСОБА_4.

Представник третьої особи Рівненської митниці ДФС до суду не з"явився. Заяви, клопотання, про розгляд справи у його відсутності, письмові заперечення до суду не надходили.

Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, що дійсно ОСОБА_3 від імені ОСОБА_4 давав доручення на спірний автомобіль. Гроші він передавав власнику, він при цьому присутній не був. Чому він не перереєстрував машину на себе і не зняв з обліку не може знати.

Вислухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 21 серпня 2006 року видав на ім'я ОСОБА_5 довіреність строком до 21 серпня 2016 року, якою надав йому право на вчинення правочинів та дій, що стосуються експлуатації та розпорядження транспортним засобом, в тому числі з правом зняття з обліку в органах ДАІ, правом продажу та з правом передоручення - автомобіля марки FORD, модель "Транзит", вантажопасажирський, 1999 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований Дубенським МРЕВ у Рівненській області 18.08.2006 року. (а.с.8)

4 вересня 2008 року ОСОБА_5, за наданою йому довіреністю від ОСОБА_4, видав на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_6 довіреність строком до 21 серпня 2016 року, якою надав їм право на вчинення правочинів, що стосуються експлуатації та розпорядження транспортним засобом - автомобілем марки FORD, модель "Транзит", вантажопасажирський, 1999 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Дубенським МРЕВ у Рівненській області 18.08.2006 року, з правом зняття з обліку в органах ДАІ, правом продажу. (а.с.9)

Згідно ч.3 ст. 244 ЦК України, довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність не є правочином, яким оформлюється перехід права власності на автомобіль. Після видачі довіреності для відчуження автомобіля між сторонами повинно бути укладено письмовий договір купівлі - продажу.

Удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили (ст.235 ЦК України).

Однак, в даному випадку вважати, що між позивачем ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_4, по довіреності ОСОБА_5, при видачі ним позивачу довіреності від 4 вересня 2008 року на спірний автомобіль мало місце укладення удаваного правочину, а саме договору купівлі-продажу, не можна.

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Виходячи із положень ст.ст. 655, 1003 ЦК України договір купівлі-продажу та договір доручення за своєю правовою природою не є тотожними.

За змістом ст.ст. 328, 334 та 655 ЦК України власником майна за договором купівлі-продажу стає покупець за цим договором, який прийняв майно і сплатив за нього обумовлену договором грошову суму.

При оформленні довіреності перехід права власності не відбувається, оскільки повірений отримує лише тимчасове право на здійснення від імені й на користь іншої сторони (власника майна) тих дій, які передбачені довіреністю. Такою дією може бути і продаж самого майна.

Видача генеральної довіреності на право керування та розпорядження транспортним засобом не є договором, який допускає перехід права власності на майно до третіх осіб.

Крім того, законодавчими актами України може бути встановлено спеціальний порядок набуття права власності громадянами на окремі види майна.

Пунктами 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, передбачено, що власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи або їх представники (далі власники) зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу, оцінку його вартості; правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням та передачею, такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться.

Торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації, здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 31 липня 2002 року № 228.

У ході судового розгляду сторони не заперечували, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за ОСОБА_4 Заява про зняття з обліку автомобіля не подавалась і його огляд органами ДАІ не здійснювався.

Як свідчать матеріали справи, постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 9 серпня та 13 вересня 2013 року на ОСОБА_4 було накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.483 МК України у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості предмету порушення митних правил що становить 29 000 88 грн. та конфіскації предметів порушення митних правил, та у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості автомобіля, що становить 16 235,70 грн. та конфіскації предметів порушення митних правил. (а.с.50-59)

Начальником митниці міндоходів у відповідності до вимог ст.540 МК України ст.ст.8, 21 Закону України "Про виконавче провадження" направлені матеріали для виконання вказаних постанов в частині стягнення вартості конфіскованих предметів та накладеного штрафу. Постановою державного виконавця відділу ДВС Дубенського МУЮ №40633695 від 11 листопада 2013 року відкрито виконавче провадження. В ході проведення виконавчих дій було оголошеному розшук та арештовано всі транспорні засоби, які йому належать згідно отриманої інформації, у межах суми 90 473,16 грн. боржника ОСОБА_4, було накладено арешт. 19 вересня 2014 року державним виконавцем Садгірського відділу ДВС Чернівецього МУЮ винесено акт опису й арешту при примусовому виконанні постанови №7814 - автомобіля марки FORD, модель "Транзит", вантажопасажирський, 1999 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований Дубенським МРЕВ у Рівненській області 18.08.2006 року та належить ОСОБА_4 вказаний автомобіль переданий на зберігання ОСОБА_3 (а.с.32-41,50,52,54,57)

Таким чином, зазначена заборона накладена у зв'язку з виконанням в примусовому порядку постанов Рівненського міського суду.

З огляду на викладене, вимоги позивача про укладення між сторонами договору купівлі-продажу спірного автомобіля є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, а тому позов не підлягає до задоволення .

Доказів того, що між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 існують договірні відносини судом не встановлено, а в силу положень ст.ст.58, 59 ЦПК України не є доказами цих відносин і наявна у справі розписка ОСОБА_4 про отримання ними коштів від ОСОБА_3 (а.с.10)

ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не набув право власності на автомобіль, оскільки жодного із передбачених законом документів, що підтверджують правомірність придбання ним транспортного засобу не надано, а нотаріально посвідчені довіреності на право керування та розпорядження транспортними засобами не є такими документами.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує у двадцять та більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 3, 6, 57, 58,59, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, ст.ст.208,235,244,328,655,1003 ЦК України, Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року, суд,-

Р І Ш И В:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Дубенського міськрайонного управління юстиції, треті особи ОСОБА_5, Рівненська митниця ДФС про визнання правочину удаваним, визнання права власності на майно та зняття арешту з майна - за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд протягом 10 днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: