Справа № 453/129/15 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/4984/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої судді Копняк С.М.,

суддів: Кабаля І.І., Монастирецького Д.І.,

секретаря Матяш С.І.,

з участю представника апелянта ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог Ойл» про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу на території гірського населеного пункту, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 «Сварог Ойл» про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу на території гірського населеного пункту відмовлено.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 червня 2015 року оскаржив представник позивача ОСОБА_2

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте без з»ясування всіх обставинах, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак є таким, що підлягає скасуванню.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та повернути справу для повторного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення представника відповідача ОСОБА_3, проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення такої, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу.

Судом встановлено, що позивач з 02.08.2010 року і до часу звільнення за угодою сторін - 25.09.2012 року працював оператором 2-го розряду заправної станції №3 ОСОБА_5 «Сварог Ойл», розташованої у смт.Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, якому у встановленому законодавством порядку надано статус гірського населеного пункту (а. с. 5-6).

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка. Правила видачі посвідчення громадянина, що проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому у встановленому законодавством порядку надано статус гірського, врегульовані Положенням про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1996 року № 345. Відповідно до п. 2 Положення посвідчення є документом, який підтверджує, що громадянину надано статус особи, яка проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського. На підставі цього посвідчення підприємством, установою чи організацією надаються пільги та гарантії, встановлені ст. ст. 3, 5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Також встановлено, що позивачу 20.12.2004 року, Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області видане посвідчення А № 501901 громадянина, який проживає і працює на території гірського населеного пункту (а.с.7). Однак, як вбачається з письмової заяви, зробленої директором ОСОБА_5 «Сварог Ойл» ОСОБА_6 за вих. №23 від 23.04.2015 року на адресу суду (а.с.63), колишнім працівником вказаного товариства ОСОБА_4 посвідчення громадянина, який проживає і працює на території гірського населеного пункту представлене не було. Таким чином, упродовж всього часу роботи на вказаному підприємстві аж до дня звільнення, позивач не пред'являв посвідчення на підприємство, де працював, для отримання пільг, передбачених ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», а тому у відповідача не було підстав для надання таких пільг.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року №648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» встановлено, що на підприємствах, в установах, організаціях, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, які визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25%. Таким чином пільги, передбачені ст.6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» і зазначеною вище Постановою розповсюджуються лише на ті тарифні ставки і посадові оклади працівників, які визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами, як мінімальні гарантії в оплаті праці. Із змісту вказаної норми випливає, що у випадках, коли фактично встановлені посадові оклади і тарифні ставки працівників, які працюють у гірських населених пунктах вищі на 25% і більше за визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами мінімальні гарантії в оплаті праці, підвищення даних посадових окладів і тарифних ставок на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року №648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах» не проводиться.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_5 «Сварог Ойл» не є членом генеральної угоди, угод на галузевому та регіональному рівнях, які б визначали тарифні ставки і посадові оклади працівників згаданого товариства, як мінімальні гарантії в оплаті праці (а.с.64). У такому товаристві не укладався також колективний договір та не створювалася первинна профспілкова організація (а.с.65).

З копії наказу директора ОСОБА_5 «Сварог Ойл» ОСОБА_7 №3/1 від 31.07.2010 року «Про розроблення штатного розпису» (а.с.19) вбачається, що у зв'язку із створенням нових підрозділів товариства - автозаправних станцій №2 та №3, які розташовані у смт.Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, тобто на території населеного пункту, якому надано статус гірського, встановлені підвищені годинні тарифні ставки на 25% за роботу у гірських умовах. Наказом директора ОСОБА_5 «Сварог Ойл» ОСОБА_7 №3/2 від 31.07.2010 року «Про затвердження штатного розпису» (а.с.20) затверджено штатний розпис зазначеного товариства на 2010 рік із уведенням його у дію з 01.08.2010 року з урахуванням підвищених годинних тарифних ставок на 25% (а.с. 21-22). У подальшому, у зв'язку із збільшенням мінімальної заробітної плати з 01.10.2010 року, з 01.12.2010 року, з 01.01.2011 року, з 01.04.2011 року, з 01.12.2011 року, 01.01.2012 року та з 01.04.2012 року до штатного розпису ОСОБА_5 «Сварог Ойл» вносились відповідні зміни (а.с.23, 24-25, 26, 27-28, 39, 40, 41-42, 43, 44-45, 46, 47-48, 49, 50-51, 52-53).

Випискою по особовому рахунку працівника ОСОБА_5 «Сварог Ойл» ОСОБА_4 за серпень 2010 - вересень 2012 років (а.с.66-67) підтверджується, що йому нараховувалася заробітна плата по тарифній системі у залежності від кількості відпрацьованих годин (у тому числі нічних) у місяці із доплатами, у тому числі і надбавкою за роботу на території гірського населеного пункту 25%. Всього позивачу за вказаний період виплачено 36930 грн. 18 коп., з яких 6534 грн. 70 коп. - надбавка за роботу на території гірського населеного пункту 25%.

Колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що поданий позивачем розрахунок заборгованості по заробній платі за роботу на території гірського населеного пункту у розмірі 11267 грн. 44 коп. є необґрунтованим.

Правомірними є і висновки суду першої інстанції, що, аналіз зібраних по справі доказів підтверджує відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі за роботу на території гірського населеного пункту, оскільки встановлено, що позивачем відповідне посвідчення для виплати гірських у ОСОБА_5 «Сварог Ойл» упродовж усього періоду роботи на пред'являлось, а тому не було підстав для проведення їх нарахування. Разом з тим, відповідач довів той факт, що, незважаючи на неподання позивачем відповідного посвідчення, погодинна тарифна ставка оператора АЗС 2-го розряду, у тому числі і позивача, за період з 01.08.2010 року по 25.09.2012 року включала в себе надбавку 25% за роботу у гірських умовах (була підвищеною на 25% за роботу на території гірського населеного пункту). За вказаний період позивачу нараховано до оплати заробітну плату у розмірі, що не був меншим за встановлені гарантованою погодинною тарифною ставкою з урахуванням 25% гірських.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позов є безпідставним, відтак не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 червня 2015 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.п.1,4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 02 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_8