Провадження №678/370/14-ц
Справа № 2-678-17/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря Хмари Н.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживача, повернення коштів за договором фінансового лізингу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача, його представника в судовому засіданні, 04 квітня 2014 року між сторонами укладено договір фінансового лізингу згідно якого зобов'язувався сплатити платежі, а відповідач зобов'язувався надати предмет лізингу - трактор "МТЗ-1025". Він свої зобов'язання виконав в повному обсязі, сплативши авансовий платіж в розмірі 117500,00 грн. та комісію за організацію в сумі 23500,00 грн., всього 141000,00 грн., однак відповідачем предмет лізингу у визначений договором строк не надано. В телефонному режимі представник лізингової компанії запропонував здійснити нерівнозначну заміну предмета лізингу у зв'язку із відсутністю вказаної у договорі моделі трактора у продавця (офіційного дилера) на іншу, або взагалі на легковий автомобіль, що не відповідає специфікації договору.

Оскільки передача предмета лізингу не відбулась, відповідно до листа відповідача від 15 жовтня 2014 року така не відбудеться і в майбутньому, тому 30 жовтня 2014 року на адресу лізингової компанії було надіслано лист про відмову від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку у зв'язку з простроченням передачі предмету лізингу і запропоновано в добровільному порядку повернути сплачені кошти на загальну суму 141000,00 грн.

Відповідач жодним чином не реагує на його звернення, кошти на даний час йому не повернуті, чим порушені його права як споживача (ч. 12 ст. 10, ч. 1 ст. 21, ст. 22 Закону України "Про захист прав споживача"), тому просить стягнути їх з ТОВ "Лізингова компанія "Еталон", а також 5000 грн. моральної шкоди, яку зазнав протиправними діями відповідача по відношенню до себе, необхідністю вжиття додаткових заходів для організації свого життя в силу відсутності коштів та майна - предмету лізингу, перенесених душевних хвилюваннях, пригніченому настрої, вжитті безрезультатних заходів щодо повернення своїх коштів шляхом переписки з відповідачем, готування документів до суду.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно поданих письмових заперечень просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги не визнають та просять в позові відмовити з тих підстав, що позивач ОСОБА_1 не виконав умови договору фінансового лізингу (п. 5.1) щодо оплати комісії за передачу предмета лізингу - у ТОВ Лізингова компанія "Еталон" не настав обов'язок щодо передачі предмета лізингу у користування, оскільки позивач повинен сплатити ще 7050 грн., лише після цього у ТОВ Лізингова компанія "Еталон" розпочнеться строк у 90 робочих днів для передачі предмета лізингу для позивача. В повідомленнях для позивача зазначалось про можливість заміни предмета лізингу на інший, однак це не означає, що ТОВ Лізингова компанія "Еталон" відмовляється передавати позивачу предмет лізингу (трактор). У зв'язку з відсутністю в діях компанії ознак порушення умов договору, тобто відсутність вини, як основної підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода відшкодуванню не підлягає.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

У ст. 6 означеного Закону визначено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Нормами статей 638, 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Так, 04 квітня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" (Лізингодавець) та ОСОБА_1 (Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №000426 згідно якого Лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (предмет лізингу - трактор МТЗ-1025), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 1.1, п. 3.1). Додатки до договору фінансового лізингу є невід'ємною частиною даного договору (додаток №1 - графік сплати першого лізингового платежу, додаток №2 - графік сплати лізингових платежів після отримання предмету лізингу, додаток №3 - специфікація) (п. 16.11).

Згідно заяви ОСОБА_1 до ТОВ Лізингова компанія "Еталон" від 04 квітня 2014 року він уважно прочитав та зрозумів умови Договору фінансового лізингу №000426 від 04 квітня 2014 року в повному обсязі та коректно отримав інформацію від менеджера-консультанта.

На виконання умов Договору ОСОБА_1 на рахунок ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" сплачено авансовий платіж в розмірі 100000,00 грн. (квитанція від 04 квітня 2014 року), за оплату послуг по договору в розмірі 17000,00 грн. і 24000,00 грн. (квитанції відповідно від 23 квітня 2014 року, від 13 травня 2014 року).

Вказана обставина не заперечується відповідачем, що вбачається із письмових заперечень, зокрема позивачем сплачено авансовий платіж в сумі 117500,00 грн. та комісія за організацію в сумі 23500,00 грн. відповідно до додатку №1.

25 вересня 2014 року позивачем на адресу відповідача направлено лист з вимогою повернути сплачені ним кошти в сумі 141000,00 грн.

15 жовтня 2014 року відповідачем письмово проінформовано позивача, що у офіційного дилера (постачальника) немає в наявності трактора такої марки з тією комплектацією, яку він бажає отримати в користування згідно договору предмету лізингу і такий має бути замінений на інший в обов'язковому порядку відповідно до вимог п. 3.4 Договору. Крім того, роз'яснено вимоги п. 12.11 Договору про те, що у випадку розірвання договору Лізингоодержувачем до сплати останнім на рахунок Лізингодавця авансового платежу, Лізингодавець повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансових платежів. В такому випадку комісія за організацію даного договору Лізингоодержувачу не повертається. Відповідно ОСОБА_1 необхідно буде підписати додаткову угоду для чого направити для ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" свої банківські реквізити для повернення коштів.

30 жовтня 2014 року позивачем на адресу відповідача направлено лист в якому інформує ТОВ "Лізингова компанія "Еталон", що в порядку ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" відмовляється від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку у зв'язку з простроченням компанією передачі предмета лізингу.

21 листопада 2014 року ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" повідомлено позивача, що договір №000426 від 04 квітня 2014 року знаходиться на стадії розірвання, позивачу необхідно буде підписати додаткову угоду до договору для чого направити для ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" свої банківські реквізити для повернення коштів. Вказано, що компанія не відмовлялась та не відмовляється від виконання своїх зобов'язань по договору фінансового лізингу.

В судовому засіданні позивач, його представник вказали, що банківські реквізити для повернення коштів на адресу відповідача не направляли, додаткову угоду до договору фінансового лізингу не підписували.

Позивач звертаючись до суду з позовом про стягнення сплачених коштів на загальну суму 141000 грн. обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідач своєчасно не передав предмет лізингу, тому будь-яких додаткових витрат, зокрема сплати комісії за передачу предмета лізингу, він здійснювати не повинен.

Разом з тим, у п. 5.1 договору визначено, що предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 90 робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу.

Складові лізингових платежів, їх суми та дати платежів, визначені в графіку лізингових платежів у додатках №1 та №2 до цього договору, які є його невід'ємною частиною (п. 8.1).

Як вбачається з додатку № 1 до договору фінансового лізингу №000426 від 04 квітня 2014 року вартість предмета лізингу - 235000,00 грн., відсоток платежів - 50%, сума виплат - 117500,00 грн., щомісячний платіж - 9791,67 грн., комісія за організацію (10%) - 23500,00 грн., комісія за передачу (3%) - 7050,00 грн.

З додатку №2 до договору фінансового лізингу №000426 від 04 квітня 2014 року вбачається, що вартість предмета лізингу - 235000,00 грн., авансовий платіж - 50%, сума лізингу - 117500,00 грн., викупна вартість - 3525,00 грн., відсоткова ставка - 12,50%, комісія - 5,00%, період лізингу - 60 місяців, місячний платіж - 2951,86 грн. Крім того, за відвантаження автомобіля після оплати передбачено авансовий платіж 117500 грн., комісія за передачу - 7050,00 грн.

Отже, з досліджених письмових доказів вбачається, що позивачем сплачено авансовий платіж, проте комісія за передачу предмета лізингу у розмірі 7050,00 грн. (додатки №1, №2) не сплачена у зв'язку з чим перебіг строку (90 робочих днів) для передачі предмета лізингу у користування для ОСОБА_1 у ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" не розпочався.

В суду відсутні підстави вважати, що договір фінансового лізингу суперечить вимогам Закону України "Про захист прав споживача" у зв'язку з тим, що відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Сторонами в означеному договорі фінансового лізингу чітко обумовлені їх взаємні права та обов'язки, своїми підписами вони підтвердили дійсність своїх намірів.

В судовому засіданні позивач не спростовував, що він підписав договір фінансового лізингу, тому суд вважає, що підписуючи означений договір позивач знав та свідомо допускав настання прав і обов'язків згідно з його умовами.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що договір фінансового лізингу укладений відповідно до вимог закону, його положення в процесі виконання відповідачем не порушено, оскільки обов'язок по наданню предмета лізингу в строк 90 днів не виник, такий обов'язок виникне лише після сплати комісії за передачу предмета лізингу позивачем в сумі 7050,00 грн. (п. 5.1), тому позовні вимоги про захист прав споживача, повернення коштів за договором фінансового лізингу, стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 203, 638, 640, 806 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 6 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 212, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживача, повернення коштів за договором фінансового лізингу, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя підпис І.Б. Ходоровський

Суддя Летичівського

районного суду І.Б.Ходоровський