Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/557/15 Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
Суддя-доповідач: Сапун О.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка виступає в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_7, ОСОБА_3, яка виступає в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Жовтневий районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, орган опіки та піклування Жовтневого району м. Запоріжжя, Жовтневий ВДВС ЗМУЮ, про виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до сулу з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_3, яка виступає в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Жовтневий районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, орган опіки та піклування Жовтневого району м. Запоріжжя, Жовтневий ВДВС ЗМУЮ, про виселення та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що у відповідності до рішення Жовтневого райсуду м. Запоріжжя по справі за № 2/0808/150/2012 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/17-46/523-55 від 18.02.2008 року перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на загальну суму 390 693 грн. 72 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки - на квартиру АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі. Станом на теперішній час на примусовому виконанні у Жовтневому ВДВС Запорізького МУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/0808/150/2012, виданого Жовтневим райсудом м. Запоріжжя 13.11.2012 року, щодо звернення стягнення на вищезазначений предмет іпотеки.

З довідки з МКП «Основаніє» позивачу стало відомо, що в іпотечній квартирі станом на 16.10.2013 року зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_3, неповнолітній ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Вищезазначена квартира належить ОСОБА_3 і перебуває в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідно до договору іпотеки від 18.02.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_10 за р.№ 1253.

23.10.2013 року за вих. № 114-16-0-00-6/3446 банком на адресу відповідачів направлялася вимога щодо виселення та зняття з реєстрації осіб, які мешкають та зареєстровані у спірній квартирі.

Оскільки відповідачами вимогу банку не виконано, позивач просив суд виселити ОСОБА_3, ОСОБА_3, неповнолітнього ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року позов задоволено.

Виселено ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1 та знято їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в апеляційному порядку судове рішення е оскаржили.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, яка виступає в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року змінити. Позов задовольнити частково. Відмовити у задоволенні позовних вимог про виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з кватири АДРЕСА_1 у місті Запоріжжі та зняття їх з реєстраційного обліку за цією адресою. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області відповідачі не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, тому на підставі положень частини 2 статті 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_11, який представляє інтереси ОСОБА_3, заперечення представника позивача за довіреністю ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 18 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 014/17-46/523-55, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 289 500 грн. строком до 189 лютого 2018 року зі сплатою 16,5% річних. У забезпечення виконання умов кредитного договору 18 лютого 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, за яким відповідачка передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 За умовами пункту 1.1 договору іпотеки іпотеко держатель має право у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення вимог за рахунок заставленого майна ( а. с. 4-6 ).

Оскільки ОСОБА_3 належним чином умови кредитного договору не виконував, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 03 жовтня 2011 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Жовтневого суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2012 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 014/17-46/523-55 від 18 лютого 2008 року перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у розмірі 390 693,72 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 у м. Запоріжжі та належить ОСОБА_3 на праві власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціню, визначеною незалежним експертом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Так як після ухвалення зазначеного рішення кредитна заборгованість погашена не була, постановою головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 08 листопада 2013 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/808/150/2012 від 13 листопада 2012 року щодо звернення стягнення на предмет іпотеки ( а. с. 7 ).

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

У частинах 2,3 статті 40 Закону встановлено певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено у частині 3 статті 109 ЖК Української РСР.

У пункті 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення у разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною 4 статті 9, статті 109 ЖК Української РСР, статей 39,40 Закону виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться у порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 23 жовтня 2013 року за № 114-16-0-00-/3446 надіслав відповідачам вимогу про виселення. Вимога отримана кожним з відповідачів 29 жовтня 2013 року, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень ( а. с. 9,10 ).

За статтею 109 ЖК звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому за винятками, встановленими законом. Апелянтом не надано жодних відомостей про наявність виняткових обставин, які унеможливлювали б виселення.

Посилання апелянта на відсутність іншого житла не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Вселення в спірне житлове приміщення неповнолітньої дитини без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення прав дитини є надуманими, оскільки спірна квартира була передана в іпотеку 18 лютого 2008 року, а ОСОБА_4 народився у 2009 році. На той момент у квартирі не були зареєстровані та не проживали. а ОСОБА_4 народився у 2009 році, а відтак - на час укладення іпотечного договору він не мав права власності чи права користування нею, що в свою чергу унеможливлює порушення його прав на житло.

Крім того вселення в спірне житлове приміщення будь-кого без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог щодо виселення всіх осіб, що мешкають в квартирі, яка є предметом іпотеки.

Рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, наданим доказам, узгоджується з нормами матеріального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що справа вирішена неправильно.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: