Справа № 211/4924/15-ц
Провадження № 2/211/1974/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника 3-ої особи ОСОБА_3

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, Довгинцівського РВ у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

позивач 06 серпня 2015 року звернулася до суду з заявою про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_4 без згоди батька, вказавши, що з 24 листопада 2007 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який рішенням суду від 26 лютого 2014 року розірвано між ними.

Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час син проживає разом з нею, вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На її адресу надійшло запрошення з ОСОБА_6 від її сестри ОСОБА_7, тому вона має намір в період з 27 серпня 2015 р. по 12 вересня 2015 року відвідати сестру та відпочити. Відповідач же чинить їй перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоровя сина, його культурного та духовного збагачення, що сприятиме не лише фізичному розвитку, але й формуванню особистості сина. Зокрема відповідач відмовляється надати їй дозвіл на виїзд сина за кордон для відпочинку та оздоровлення.

Позивач вважає, що позиція відповідача перешкоджає інтересам дитини, його оздоровленню, тому просить визнати відмову відповідача ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_5 безпідставною, дозволити ОСОБА_5 без згоди батька ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду за межі України на виїзд до ОСОБА_6 (а.с. 2-4).

26 серпня 2015 року позивач заявлені вимоги доповнила, просила дозволити ОСОБА_5 без згоди батька ОСОБА_2 оформити документи для тимчасового виїзду ОСОБА_5 за межі України до досягнення ОСОБА_5 повноліття на строк постійно, тобто до 2030 року (а.с. 35-37).

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає..

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнає.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Довгинцівської районної у місті ради ОСОБА_3 звернулася до суду з заявою про слухання справи у відсутність представника, в інтересах малолітнього ОСОБА_5 позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник третьої особи Довгинцівського РВ у місті Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони з 24 листопада 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2014 року між ними розірвано (а.с. 10 копія рішення).

Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5 копія свідоцтва про народження), який зареєстрований разом з позивачем (а.с. 6 - копія довідки).

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», при відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон, такий виїзд може бути дозволений на підставі рішення суду.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Оскільки у позивача були складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, згідно поданої до суду заяви відповідач позов визнав, тому суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та надання дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон без згоди батька.

Керуючись ст.ст.150,155 СК України, ст.ст. 15,16 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Дозволити тимчасовий виїзд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до досягнення ним шістнадцятирічного віку, тобто до 14 серпня 2028 року, без згоди батька ОСОБА_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_8