Провадження № 2/522/5108/15
Справа № 522/4553/15-ц
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У судове засідання 26.08.2015 року представник позивача ПАТ «УкрСибанк» - ОСОБА_4. (діє на підставі довіреності від 02.02.2015 року) не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх пояснення та думку по суті. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано.
Суд, у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у їх відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач-1 була ознайомлена та згодна, про що свідчить її підписи на кожній сторінці договору.
Відповідно до положень зазначеного кредитного договору позивач зобовязався надати позичальнику кредитні кошти, які зазначені в кредитному договорі, а позичальник зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісію, тощо у встановлені кредитним договором строки.
З позову вбачається, що позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу-1 кошти, які зазначені у кредитному договорі.
Відповідно до п. 1.2.2. кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 07.04.2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього Договору на підставі будь-якого з пунктів 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. Позичальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати унуїтетних платежів у розмірі 1135 дол. США в день їх сплати.
Згідно п. 4.1. та п. 4.2. кредитного договору позичальник зобовязується використати кредит на зазначені у цьому договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти та інші платежі у порядку та терміни встановлені договором, погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтет них платежів, розмір яких встановлений згідно із п. 1.2.2. договору.
Відповідно до п. 8.1. кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязання в частині несплати чергового ануїтетного платежу у встановлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому ніж передбачено цим договором то Банк на прострочену суму основного боргу нараховує підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на 5 %. Нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу (дня сплати ануїтетного платежу). На суму прострочених процентів, Банк може нарахувати пеню, починаючи з 32 календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів. Пеня нараховується у наступному порядку, а саме: - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума заборгованості виражена у іноземній валюті; - пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою Банка.
У забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань за кредитним договором, 07.04.2008 року між позивачем з одного боку та ОСОБА_2 (надалі відповідач-2, поручитель) з іншого боку був укладений договір поруки № 195197 від 07.04.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 виступив поручителем та поручився перед Банком солідарно відповідати за невиконання відповідачем-1 умов кредитного договору (а.с.17-18).
Зі змістом, умовами та правовими наслідками договору поруки відповідач-2 був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці цього договору.
У забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань за кредитним договором, 07.04.2008 року між позивачем з одного боку та ОСОБА_3 (надалі відповідач-3, поручитель) з іншого боку був укладений договір поруки № 195198 від 07.04.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_3 виступив поручителем та поручився перед Банком солідарно відповідати за невиконання відповідачем-1 умов кредитного договору (а.с.15-16).
Зі змістом, умовами та правовими наслідками договору поруки відповідач-3 був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці цього договору.
Згідно п. 1.3. договорів поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.
Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Причини невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобовязань за договором (п.1.4 та п.1.5. договорів поруки).
Згідно п. 2.2. договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за основним кредитним договором, кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).
Згідно п. 3.2. договорів поруки у випадку невиконання поручителем вимоги кредитора, предявленої згідно умов п. 2.2. договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поручителем виконання своїх зобовязань за договором, за кожен день прострочення.
Ці пункти Договорів поруки цілком відповідають ч.1 ст. 554 ЦК України, в якій зазначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя.
Відповідно до ст. 553 ЦК України поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобовязань боржником.
З позову вбачається, що відповідач-1 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, та не зявляється до позивача у звязку з вирішенням питання щодо погашення цієї заборгованості.
У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у відповідача-1 перед позивачем, станом на 25.02.2015 року, виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості, становить 62 887,45 дол. США, що за курсом НБУ на 25.02.2015 року, еквівалентно 1 779 162 (один мільйон сімсот сімдесят девять тисяч сто шістдесят дві) гривні 56 копійок, з яких:
-заборгованість за кредитом 56 039,05 дол. США, що станом на 25.02.2015 року еквівалентно 1 585 412,98 грн.;
-заборгованість по відсоткам 6 848,40 дол. США, що станом на 25.02.2015 року еквівалентно 193 749, 58 грн.;
та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у розмірі 38 437 (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять сім) гривні 87 копійок, з яких:
- пеня за прострочення сплати кредиту 17 556,98 грн.;
-пеня за прострочення сплати відсотків 20 820,89 грн..
Розрахунок заборгованості зазначений в позові та додано до матеріалів справи (а.с.2-3, 19-30).
Судом встановлено, що розділом 8 кредитного договору передбачено в разі невиконання зобовязань стягнення з позичальника на користь Банка пені та неустойки.
Стягнення пені з поручителя передбачено п. 3.2. договору поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання відповідачем-1 зобовязань за кредитним договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою Кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
На підставі вищезазначеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів пені, заявлені обґрунтовано.
Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої договірні зобовязання, а й вимоги законодавства України.
На момент розгляду справи доказів погашення відповідачами кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду не має.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів.
Виходячи з аналізу зазначеної правової норми поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення декількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується.
У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником як солідарні боржники.
Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач ставить питання про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором з усіх фізичних осіб - поручителів.
Таким чином у даному випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України не може бути застосована і поручителі не несуть солідарної відповідальності перед кредитором, так як відсутня їх спільна порука.
Таким чином суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині виходячи з укладених договорів.
Також, у вказаній постанові пленуму зазначено, що відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Таким чином вбачається, що Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.
Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».
При цьому згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.
Крім того, позовні вимоги щодо стягнення в солідарному порядку судових витрат підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З викладеного суд погоджується з вимогою позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь судових витрат.
Однак, суд не погоджується з солідарним порядком стягнення судових витрат з відповідачів, оскільки процесуальним законодавством не передбачено стягнення судових витрат в солідарному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 57, 60, 88, ч.4 ст.169, 197, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України ст.ст. 525,526,530, 553,554, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
-заборгованість за кредитом 56 039,05 дол. США, що станом на 25.02.2015 року еквівалентно 1 585 412,98 грн.;
-заборгованість по відсоткам 6 848,40 дол. США, що станом на 25.02.2015 року еквівалентно 193 749, 58 грн.;
та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у розмірі 38 437 (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять сім) гривні 87 копійок, з яких:
- пеня за прострочення сплати кредиту 17 556,98 грн.;
-пеня за прострочення сплати відсотків 20 820,89 грн..
-заборгованість за кредитом 56 039,05 дол. США, що станом на 25.02.2015 року еквівалентно 1 585 412,98 грн.;
-заборгованість по відсоткам 6 848,40 дол. США, що станом на 25.02.2015 року еквівалентно 193 749, 58 грн.;
та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом у розмірі 38 437 (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять сім) гривні 87 копійок, з яких:
- пеня за прострочення сплати кредиту 17 556,98 грн.;
-пеня за прострочення сплати відсотків 20 820,89 грн..
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

26.08.2015