АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Кабанченко О.А.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» та доповненнями до апеляційної скарги на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року в справі за клопотанням Закритого акціонерного товариства «Петер-Сервіс» про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу на підставі рішення іноземного суду, заінтересована особа: Приватне акціонерне товариство «Телесистеми України», -

ВСТАНОВИЛА:

Представник заявника ЗАТ «Петер-Сервіс» звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на виконання на території України заключного арбітражного рішення Німецької інституції з арбітражних справ у арбітражному процесі між ЗАТ «Петер-Сервіс» до ПАТ «Телесистеми України», та видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.08.2015 року клопотання Закритого акціонерного товариства «Петер-Сервіс» про надання дозволу на виконання на території України заключного арбітражного рішення Німецької інституції з арбітражних справ у арбітражному процесі між ЗАТ «Петер-Сервіс» до ПАТ «Телесистеми України», та видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду - задоволено.

Визнано та надано дозвіл на примусове виконання рішення Німецької інституції з арбітражних справ від 22 грудня 2013 року, видано виконавчий лист про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь Закритого акціонерного товариства «Петер-Сервіс» суми боргу в розмірі 134 530, 32 доларів США що в еквіваленті до національної валюти України гривні складає 2 926 034 (два мільйони дев'ятсот двадцять шість тисяч тридцять чотири) грн. 46 коп.

Не погодившись з такою ухвалою суду, представник ПрАТ «Телесистеми України» подав апеляційну скаргу та доповнення до неї в якій просив її скасувати та постановити нову, якою в задоволені клопотання ЗАТ «Петер-Сервіс» відмовити.

В скарзі посилався на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що постановлена ухвала суперечить пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», оскільки не містить змісту пояснень і заперечень Боржника, та мотивів, з яких виходив Суд не приймаючи доводи Боржника та не відповідає вимогам пунктів 10-13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки в ній не зазначено обґрунтування та мотивів задоволення клопотання. Суд взагалі не звернув увагу на відсутність в арбітражному застереженні назви суду, на вирішення якого сторони мають передавати спір щодо цього договору, відсутність повноважень суду, що ухвалив рішення, про надання дозволу на примусове виконання якого клопотав заявник. Судом проігноровано вимоги (пп. b) п. 2 ст. V Конвенції «Про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень», абз. З пп. 2 п. 1 ст.36 Закону «Про міжнародний комерційний арбітраж»), а також положення про те, якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України (п. 7 ч. 2 ст. 396 ЦПК України») де зазначено, що у визнанні й виконанні арбітражного рішення також може бути відмовлено, якщо компетентна влада (в Україні - компетентний суд) держави, в якій вони запитуються, визнає, що визнання й виконання цього рішення суперечать її публічному порядку. В доповненнях до апеляційної скарги, представник зазначив, що посилання суду на те, що клопотання та додані до нього документи відповідають ст. 394 ЦПК України, оскільки заявником не додано передбачених пунктом b) частини 1 статті IV Конвенції «Про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень» та статтею 35 Закону «Про міжнародний комерційний арбітраж», належним чином засвідченої арбітражної угоди сторін. Також зазначив, що наданий заявником переклад арбітражного рішення не засвідчений офіційним або присяжним перекладачем або дипломатичною чи консульською установою, відповідно до вимог Конвенції «Про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень». Крім того, зазначив, що суми зазначені в клопотанні заявника та перекладі арбітражного рішення не відповідають сумам, що зазначені в самому арбітражному рішенні, що ставить під сумнів належність перекладу, однак суд першої інстанції не надав цьому належної оцінки. Крім того судом не було враховано положення Постанови НБУ від 30.12.2003 року №597 «Про переказування коштів у національній та іноземній валюті на користь нерезидентів за деякими операціями».

В судовому засіданні апеляційного суду представник ЗАТ «ПЕТЕР-СЕРВІС» заперечувала проти задоволення скарги.

Представник ПАТ «ТелесистемиУкраїни до апеляційного суду не з'явився з посиланням на те, що адвокат Ляховський С.О. перебуває у відпустці.

Вказана причина не визнана апеляційним судом поважною причиною, оскільки суду на момент розгляду апеляційної скарги не були подані документи, які б доводили перебування особи у відпустці.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника ЗАТ «ПЕТЕР-СЕРВІС», з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражі) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципами взаємності.

Задовольняючи клопотання Закритого акціонерного товариства «Петер-Сервіс» про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу на підставі рішення іноземного суду, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не встановлено.

Колегія суддів в повній мірі з таким висновком суду не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 394 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються: засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи; документ, що визначає в якій частині, чи з якого часу рішення суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше); документ, що посвідчує повноваження представника стягувача; засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою, або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Положеннями ч. 6 ст. 395 ЦПК України передбачено, що суд, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх спорів або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв'язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або вигляді окремої угоди.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та ст. 36.

Сторона, що спирається на арбітражне рішення, або порушує клопотання про його виконання, повинна подати оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або належним чином засвідчену копію такого, а також оригінал арбітражної угоди, зазначеної в ст. 7, або належним чином засвідчену копію такої. Якщо арбітражне рішення або угода викладені іноземною мовою сторона повинна подати належним чином засвідчений переклад цих документів на українську або російську мову.

Статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» встановлені підстави для відмови у визнанні або у виконанні арбітражного рішення.

Так, у визнанні або у виконанні арбітражного рішення, незалежно від того, в якій державі воно було винесено, може бути відмовлено лише на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть компетентному суду, у якого просить визнання або виконання, доказ того, що одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у ст. 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки,за законом держави, де рішення було винесено; або сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або склад третейського суду або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або рішення ще не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або якщо суд визнає, що об'єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних суді в та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Відповідно до п. d ч.1 ст. V Конвенції у визнанні та виконанні арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, тільки якщо ця сторона надасть до компетентної влади за місцем, де запитується визнання і приведення у виконання докази того, що склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді сторін або, за відсутності такого, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж.

Колегією суддів встановлено, що 22 грудня 2013 року Німецька інституція з арбітражних справ в м. Дюссельдорф виніс заключне арбітражне рішення у арбітражному процесі DIS-SV-CB-1119/11, яким зобов'язано боржника «Телесистеми України» сплатити суму боргу стягувачу ЗАТ «Петер-Сервіс», а саме: 116358,67 доларів США та 18171, 65 Євро (а.с. 28).

Разом з тим, суд першої інстанції, визнав та надав дозвіл на примусове виконання рішення Німецької інституції з арбітражних справ від 22 грудня 2013 року, видано виконавчий лист про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» на користь Закритого акціонерного товариства «Петер-Сервіс» загальну суму боргу в розмірі 134 530, 32 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України гривні складає 2 926 034 (два мільйони дев'ятсот двадцять шість тисяч тридцять чотири) грн. 46 коп.

Тобто, суд першої інстанції, спираючись на переклад оригіналу арбітражного рішення, в якому міститься «описка» надав дозвіл на примусове виконання рішення в загальній сумі, яка не відповідає рішенню Німецької інституції з арбітражних справ від 22 грудня 2013 року.

Колегією суддів також встановлено, що в матеріалах справи відсутня письмова арбітражна угода, за якою сторони зобов'язуються передавати до арбітражу спори, що виникають між ними у зв'язку з конкретними договірними правовідносинами, наявність якої є обов'язковою відповідно до вимог міжнародного договору, та відповідно до ч. 2 ст. 394 ЦПК України та ст. 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Отже, під час розгляду клопотання стягувача суд першої інстанції не вірно зазначив суму боргу, яка підлягала стягненню відповідно до оригіналу рішення Німецької інституції з арбітражних справ від 22 грудня 2013 року, не врахував, що переклад рішення не відповідає оригіналу, не перевірив наявності письмової арбітражної угоди, за якою сторони зобов'язуються передавати до арбітражу спори, що виникають між ними у зв'язку з конкретним договірним правовідносинами.

З врахування вищезазначеного, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному суді.

Оскільки, суд першої інстанції порушив процесуальні норми колегія, керуючись ст. 312 ЦПК України, приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а розгляд клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу на підставі рішення іноземного суду, поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Телесистеми України» та доповненнями до апеляційної скарги задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року скасувати, а клопотання Закритого акціонерного товариства «Петер-Сервіс» про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та про видачу виконавчого документу на підставі рішення іноземного суду, заінтересована особа: Приватне акціонерне товариство «Телесистеми України»передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: