АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2784/15 Головуючий 1 інст. - Єрьоміна О.В.
Справа № 634/1373/14-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» травня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року за виділеними матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на автомобіль та витребування його з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним та в подальшому уточненим позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та у січні 2015 року - з заявою про забезпечення позову, яку в подальшому доповнила та в якій просила накласти арешт на майно ОСОБА_6 та заборонити ОСОБА_6 вчиняти будь-які дії щодо спірного автомобіля.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року залучено до участі у справі ОСОБА_6 як співвідповідача.

Ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року заяву представника позивача про забезпечення позову - задоволено частково, накладено арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENS VITO», 2000 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, шляхом заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню, передачі в користування за дорученням до прийняття рішення судом, в іншій частині в задоволенні заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду про накладення арешту на автомобіль - скасувати. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не звернув уваги на те, що вид забезпечення позову не співмірний із заявленими позивачем вимогами, що висновок суду щодо накладення арешту є передчасним, що ОСОБА_6 не залучена до участі у справі, що такий вид забезпечення позову як заборона передачі у користування вказаного автомобіля за дорученням до прийняття рішення судом не передбачений чинним законодавством, тому суд вийшов за межі своїх повноважень.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 в оскаржувальній частині необхідно задовольнити частково, ухвалу суду - скасувати. При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, правильно врахував співмірність виду забезпечення позову з заявленими позовними вимогами.

Проте, накладаючи арешт на спірний автомобіль шляхом заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню, передачі в користування за дорученням, помилково зазначив, що це є належним видом забезпечення позову.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, накладенням заборони вчиняти певні дії тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась з позовом щодо визнання права власності на спірний автомобіль марки «MERCEDES-BENS VITO», 2000 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 та витребування зазначеного автомобіля з чужого незаконного володіння. Власником спірного автомобіля є ОСОБА_6, яку ухвалою Сахновщинського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року залучено до участі у справі як співвідповідача.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_6 пояснили, що до ОСОБА_6 власником спірного автомобіля була ОСОБА_3, яка за генеральною довіреністю продала цей автомобіль чоловікові ОСОБА_2, яка в свою чергу продала його за генеральною довіреністю, виданою знову ОСОБА_3, йому та ОСОБА_6 Технічний паспорт на спірний автомобіль оформлено на ОСОБА_6 Спірний автомобіль знаходиться за місцем реєстрації ОСОБА_6

Накладаючи арешт на спірний автомобіль шляхом заборони вчиняти будь - які дії по відчуженню, передачі в користування за дорученням, суд першої інстанції не врахував вимоги статті 152 ЦПК України, не звернув увагу на те, що позов забезпечується зокрема шляхом накладення арешту на майно, заборони вчиняти певні дії.

При цьому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; не з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідачів, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1, його представник, ОСОБА_6 пояснили, що позов до теперішнього часу не вирішено.

Виходячи з того, що позов не вирішено, судова колегія вважає, що доцільно забезпечити позов шляхом заборони вчиняти будь - які дії щодо спірного автомобіля.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що судове рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Зокрема, в мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до правовідносин, а також оцінку всіх доказів. Висновком її є резолютивна частина, яка не може суперечити мотивувальній частині. Проте, як вбачається з змісту судового рішення мотивувальна частина рішення суперечить резолютивній, так як в мотивувальній частині мова йде про доцільність накладення арешту, а в резолютивній - заборони.

Оскільки при постановленні ухвали порушено вимоги процесуального права, судова колегія вважає за необхідне ухвалу в оскаржувальній частині - скасувати, заборонити ОСОБА_6 вчиняти будь - які дії щодо спірного автомобіля.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2 ч. 2 ст.307, п .2 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 6 ч. 1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Сахновщинського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року в оскаржувальній частині - скасувати.

Позов забезпечити шляхом заборони вчиняти будь - які дії щодо спірного автомобіля марки «MERCEDES-BENS VITO», 2000 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_6, до вирішення справи по суті.

В іншій частині ухвалу суду - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Судді колегії