АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-2362/ 2011 Головуючий 1-їінст. - Божко В.М.
Доповідач Хорошсвськнй О.М.
26 квітня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
Головуючого - судді Хорошевського О.М.
суддів колегії - Зазулинської Т.П., Кругової С.С.
при секретарі Шпарага О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 29 іистопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, третя особа селянське (фермерське) господарство ОСОБА_9 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання частки в спільній сумісній власності га виключення майна із складу спадщини, за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, селянське (фермерське) господарство ОСОБА_9 про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання частки в спільній сумісній власності та виключення майна із складу спадщини, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_6. ОСОБА_4, ОСОБА_7, селянське фермерське) господарство ОСОБА_9 про визнання майна спільною мієною власністю, визнання частки в спільній сумісній власності та виключення майна із складу спадщини. -
У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, після доповнення і уточнення якого просила визнати майно селянського (фермерського) господарства ОСОБА_9 спільною сумісною власністю його членів: ОСОБА_9, ОСОБА_4. ОСОБА_6, ОСОБА_5
Визнати її частку у спільній сумісній власності селянського (фермерського) господарства рівною 'А та визнати за нею право власності на ? частину майна, набутого під час проживання без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9
Виключити її частку у спільній сумісній власності із спадкового майна.
В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що СФГ ОСОБА_9 було створено у 1992 році. Членами господарства були ОСОБА_9 та його зять ОСОБА_5 У лютому 2003 року членами господарства стали ОСОБА_6 та ОСОБА_4
29 травня 2003 року ОСОБА_9 помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді його частки у майні СФГ.
Посилаючись на ч.2 ст. 370 ЦК України вважала, що частки кожного з співвласників є рівними, оскільки іншої домовленості між членами СФГ не було.
Зазначила, до з ОСОБА_9 прожила без реєстрації шлюбу з 1972 року. Вони мали двох повнолітніх дітей. Реєструвати шлюб ОСОБА_9 не бажав. За цей час придбане майно, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_9 Вважала, що ? частина цього майна належить їй на підставі ст. 74 СК України.
У зустрічній позовній заяві ОСОБА_8 просила визнати за нею право власності на 1/3 частину майна, що належало ОСОБА_9 в порядку спадкування за законом.
Вказала при ньому, що є донькою ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, і є спадкоємцем першої черги після смерті батька разом з його іншими дітьми: ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Оскільки власником майна, належного СФГ, був тільки ОСОБА_9 вважала, що все це майно підлягає спадкуванню за законом.
Під час розгляду справи судом першої інстанції з зустрічними позовами звернулись ОСОБА_5 іа ОСОБА_6. в яких посилались на ті ж обставини, які були вказані ОСОБА_4, просили визнати за кожним з них право на частину у майні СФГ ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частка.
Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 29 листопада 2010 року у задоволенні позовів ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_8 задоволено, визнано за нею право власності на: 1/3 частину комори трав'яної та корсажного сховища, розташоване за адресою АДРЕСА_1; 1/3 частину критого току та нежитлових будівель, розташованих на автодорозі Харків-Вовчанськ, КГТП «Чугунівка» км. 68+146; 1/3 частину автомобіля НОМЕР_1; 1/3 частину причепу автомобільного МАЗ 8114 реєстраційний № НОМЕР_8; 1/3 частину автомобіля НОМЕР_2; 1/3 частину комбайну зернозбирального, реєстраційний № НОМЕР_9; 1/3 частину земельної ділянки площею 9,1 га; 1/3 частину майнового комплексу СФГ ОСОБА_9

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, визнавши за нею право власності на Уі частину майна, яке суд визнав таким, що підлягає спадкуванню після ОСОБА_9. визнати її частку у спільній сумісній власності СФГ ОСОБА_9 рівною ?.

Вказав, що суд неправильно застосував норми матеріального права, а саме не врахував вимог Закону «Про селянське (фермерське) господарство» в редакції, яка діяла на час створення СФГ ОСОБА_9 Не взяв до уваги вимоги ст.ст. 70. 74 СК України.

Вважала, що майно такого господарства повинно розподілятися між членами господарства.

В апеляційних скаргах ОСОБА_6 та ОСОБА_10 просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги га вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_10 та ОСОБА_6 задоволенню не підлягають. Апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 про визнання за ними права власності на частку у майні фермерського господарства ОСОБА_9, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що члени цього господарства не набули права на майно господарства, яке є самостійним суб'єктом господарювання.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому судова колегія з ним погоджується.

При цьому судова колегія бере до уваги наступне.

Згідно ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, а також майнові права і грошові кошти, які передаються членам фермерського господарства до його складеного капіталу.

Такий самий порядок формування фермерського господарства діяв і на час утворення господарства ОСОБА_9

За правилами п.2 ч.2 ст. 36 Закону України «Про фермерське господарство» частки членів СФГ у майні господарства визначаються статутом господарства.

Згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, при створенні селянського (фермерського) господарства ОСОБА_9 складений капітал не формувався (а.с. 234, 235).

Відомостей про те, що члени господарства формували складений капітал під час діяльності господарства, суду не надано.

Статутом селянського (фермерського) господарства ОСОБА_9 визначено, що дохід від виробничої та іншої діяльності за виключенням платежів до бюджету залишається в розпорядженні голови селянського (фермерського) господарства, яким був ОСОБА_9 (а.с. 58).

За вказаних обставин підстави вважати, що члени селянського (фермерського) господарства ОСОБА_9 мають спільне майно, що використовувалось з метою досягнення статутних цілей господарства, відсутні.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що після смерті ОСОБА_9 спадкоємцями є його діти: ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, частки яких у спадковому майні є рівними.

Однак судом неправильно було визначено обсяг спадкового майна.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 2 червня 2008 року встановлено, що ОСОБА_4 проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 з 1972 року (а.с. 6-7). Це рішення набрало законної сили.

За правилами ст. 74 СК України, якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю і не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, придбане ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Тому, посилання суду першої інстанції на ст.ст. 355, 368 ЦК України, не є обґрунтованими, оскільки вони не регулюють спірні правовідносини.

З рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 30 листопада 2007 року вбачається, що у 2007 році ОСОБА_9 придбав у співвласників майна колишнього пайового фонду КСГ1 «Жовтень» їх частки у спільному майні, яке складається з нежитлових приміщень: комори трав'яної муки та корсажного сховища, розташованих в кварталі 8 с Жовтневе Вовчанського району Харківської області (а.с. 216).

Балансова оцінка майна складала відповідно 85026 грн. та 10886 грн. При цьому ОСОБА_9 мав особисту частку в цьому майні на суму 1052 грн., що складає 2/182 частин пайового фонду колишнього КСП «Жовтень».

Таким чином, ОСОБА_4. належить 1/2 частина майна, придбаного ОСОБА_9 під час спільного проживання з позивачем, а саме (1 - 2/182) : 2 = 90/182 комори трав'яної муки та корсажного сховища.

Крім того, під час спільного проживання придбано Самоскид-С ГАЗ-САЗ марки 3507, 1991 року випуску, та комбайн зернозбиральний СК-5 «Нива», 1992 року випуску, зареєстровані на ім'я ОСОБА_9 у 2008 році (а.с. 10, 13).

Виходячи з приписів ст. 74 СК України, частка ОСОБА_4 у цьому майні складає 14 частину.

Оскільки Сімейний Кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року, правила ст. 74 цього Кодексу не розповсюджуються на правовідносини, що виникли до набрання ним

Що стосується критого току, нежитлових будівель та вбиральні, належних ОСОБА_9, право власності на них було набуте на підставі рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 24 лютого 2009 року.

Згідно цього рішення ОСОБА_9 за власний рахуно та власними силами збудував ці приміщення у період до 1999 року.

ОСОБА_4 була притягнута до участі у справі, по якій ухвалено це рішення, як третя особа.

Проти позову ОСОБА_9 не заперечувала.

За вказаних обставин вважати, що у неї з ОСОБА_9 виникло право спільної власності на ці приміщення підстав не має.

Таким чином, майно, що належало ОСОБА_9, крім майна, право власності на яке набула ОСОБА_4 та майно фермерського господарства підлягає спадкуванню за законом спадкоємцями ОСОБА_9: ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 у рівних частках за виключенням земельної ділянки площею 9,10 га.

Як вбачається з Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 21 жовтня 1999 року на підставі рішення Червоноармійської Першої селищної ради від 16 вересня 1996 року № 140, ОСОБА_9 належала земельна ділянка площею 9,10 га, розташована на території цієї ради і передана для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства га ведення фермерського господарства (а.с. 220).

За правилами ч.2 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство», якщо фермерське господарство успадковується двома або більше спадкоємцями, то земельна ділянка поділу не підлягає, якщо в результаті її поділу утвориться хоча б одна земельна ділянка менше мінімального розміру, встановленого для даного регіону.

Мінімальні розміри земельних ділянок, що утворились в результаті поділу земельної ділянки фермерського господарства, що успадковується, затверджені Постановою Кабінету / Міністрів України від 10 грудня 2003 року №1908 і складають для Харківської області 6 га.

Оскільки при поділі земельної ділянки, яка використовувалась фермерським господарством ОСОБА_9, утворяться земельні ділянки менше мінімального розміру, ці вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, з /державного акту на право власності на землю, виданого ОСОБА_9, вбачається, що земельні ділянки виділені для різних цілей єдиним масивом, без зазначення меж.

Відомостей про розмежування цих ділянок не надано і сторонами.

Враховуючи наведене, за ОСОБА_4 підлягає визнанню право власності на '/г частину майна, придбаного під час спільного проживання з ОСОБА_9 після 01 січня 2004 року.

Інше майно, що залишилось після ОСОБА_9, підлягає спадкуванню за законом його дітьми.

Керуючись ст.ст. 303, 304. п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, 316, 317. 319 ЦПК України, судова колегія -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 29 листопада 2010 року змінити, скасувавши його в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_4 та задоволення позову ОСОБА_8.

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на: 90/182 частин нежитлових споруд комори трав'яної муки та корсажного сховища, розташованих за адресою АДРЕСА_1; 1/2 частину

самоскиду - С марки ГАЗ-САЗ модель 3507, 1991 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_3; 1/2 частину комбайну зернозбирального марки СК-«Нива». 1992 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_4. У задоволенні інших вимог відмовити.

Позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_8 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_9 на : 23/134 частин нежитлових споруд комори трав'яної муки та корсажного сховища, розташованих за адресою АДРЕСА_1; 1/3 частину критого току літ. «Б-1», нежитлової будівлі літ. «А-1», «А-І-1», «А-1І-1», «А-Ш-1», вбиральні літ. «У», розташованих за адресою: автодорога Харків-Вовчанськ КИП Чугунівка, км 68+146 (в'їзд на Вільчу 2) Вовчанського району Харківської області; 1/6 самоскиду-С марки ГАЗ-САЗ модель 3507, 1991 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_10; 1/6 частину комбайну зернозбирального марки СК- «Пива», 1992 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_4; 1/3 частину автомобілю САЗ 3507, 1989 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_5; 1/3 частину автомобіля ВАЗ 2103, 1978 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_6; 1/3 частину причепу автомобільного МАЗ 8114. 1992 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_7; 1/3 частину майнового комплексу селянського (фермерського) господарства ОСОБА_9. У задоволенні інших вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: