Номер провадження 2-о/754/13/15
РІШЕННЯ

Іменем України

22.01.2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Подану заяву мотивує тим, що у 2012 році заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про внесення змін до актових записів цивільного стану з приводу виправлення помилки у своєму прізвищі з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», оскільки під час реєстрації актів цивільного стану було допущено помилку, а саме: в актовому записі про перший шлюб, який зареєстрований за № 915 від 11.06.1985 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві на ОСОБА_1 та ОСОБА_3. В актовому записі про розірвання шлюбу за № 1562 від 09.12.1993 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві на ОСОБА_1 та ОСОБА_3. В актовому записі про другий шлюб за № 26 від 22.01.1994 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на ОСОБА_1 та ОСОБА_5. В актовому записі про розірвання другого шлюбу за № 289 від 24.04.1997 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Однак, заявник отримав висновок в якому вказано про відмову у внесенні змін до вказаних актів записів, оскільки згідно правил українського правопису прізвище «ОСОБА_1» перекладається українською мовою «ОСОБА_1». Заявник вважає вказану відмову неправомірною, просить встановити, з урахуванням уточненої заяви від 04.12.2014р. факт належності актових записів ОСОБА_1, а саме: 1) актовий запис про перший шлюб, який зареєстрований за №915 від 11.06.1985р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві; 2) актовий запис про розірвання першого шлюбу за № 1562 від 09.12.1993р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві; 3) актовий запис про другий шлюб за №26 від 22.01.1994р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві; 4) актовий запис про розірвання другого шлюбу за № 289 від 24.04.1997р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві; 5) встановити факт належності свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_1 Вказане має важливе значення для заявника, оскільки заявник має намір створити нову сім'ю.

В судовому засіданні представник заявника просив заяву задовольнити у повному обсязі з викладених підстав.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду заяви повідомлений належним чином. У своєму письмовому поясненні просив проводити розгляд заяви у відсутність представника відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві у зв'язку із великим навантаженням в роботі.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія паспорту.

ОСОБА_1 звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про внесення змін до актових записів: 1) в актовому записі про перший шлюб, який зареєстрований за № 915 від 11.06.1985 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві; 2) в актовому записі про розірвання шлюбу за № 1562 від 09.12.1993 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві; 3) в актовому записі про другий шлюб за № 56 від 22.01.1994 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві; 4) в актовому записі про розірвання другого шлюбу за №289 від 24.04.1997 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

З копії висновку № 80 про внесення змін до актового запису цивільного стану, ОСОБА_1 було відмовлено із-за відсутності підстав, оскільки згідно актового запису про народження заявника № 950 від 05.05.1967 року, складеного російською мовою відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві на «ОСОБА_1» значиться прізвище дитини - «ОСОБА_1», відповідно до словника-довідника «Власні імена людей» за редакцією Л.Г. Скрипник, згідно правил українського правопису прізвище «ОСОБА_1» перекладається українською мовою - «ОСОБА_1».

У зв'язку із чим, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просив встановити факт належності актовий записів та свідоцтва про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового прав та інтересу.

Заявник надав докази, які підтверджують факт належності йому свідоцтва про розірвання шлюбу, а саме:

· Копію паспорту, на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого Деснянським РУ ГУ МВС України в м. Києві;

· Копію свідоцтва про нароження «ОСОБА_1», який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками зазначені «ОСОБА_6» та «ОСОБА_7», актовий запис № 950 від 05.05.1967р.;

· Копію рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 1997р., відповідно до якого шлюб між «ОСОБА_1 и ОСОБА_5» розірвано, присвоєно актовий запис №56 «в отделе ЗАГС Шевченковского РИК г. Киева».

Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що свідоцтво про розірвання другого шлюбу заявника, актовий запис № 289 від 24.04.1997р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, дійсно належить ОСОБА_1.

Керуючись ч. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я , по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документах, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі,прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного вище, вимога про встановлення факту належності актових записів ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою, а тому такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт належності свідоцтва про розірвання другого шлюбу ОСОБА_1, актовий запис № 289 від 24.04.1997р., складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: