пр № 4-с/464/3/15
У Х В А Л А

15.01.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Качарабі П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність та постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції,-

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до суду зі скаргою в якій просить визнати протиправною та незаконною бездіяльність державного виконавця заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції щодо не надіслання боржнику копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, скасувати постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції про звернення стягнення на заробітну плату боржника, винесену 18.09.2014р. у виконавчому провадженні №44058593, а дії державного виконавця по її винесенню визнати протиправними та незаконними. В обгрунтування скарги покликається на те, що державним виконавцем 18.09.2014р. винесено оскаржувану постанову, якою звернуто стягнення на його заробітну плату в розмірі 40 %, що суперечить ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено можливість стягнення із заробітної плати при виконанні рішення про стягнення боргу в розмірі не більше 20%. Крім того, всупереч вимог ч.1 ст.27 цього ж Закону боржнику не було надіслано копії оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні представник скаржника, вимоги скарги підтримав, дав пояснення аналогічні мотивам скарги, просить скаргу задоволити.

Державний виконавець в судове засідання не з»явився, подав письмове заперечення на скаргу, у якому зазначив, що при виконанні виконавчого документу діяв відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та в межах наданих йому повноважень. В процесі здійснення виконавчого провадження ним було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, оскільки рішення суду добровільно ним не було виконано. Розмір стягнення 40% визначено у відповідності до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки ним не виконано як рішення суду про стягнення коштів, так і постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору, яка є самостійним виконавчим документом, відтак, стягнення визначено по 20% за кожним виконавчим документом, що в сукупності склало 40% та не перевищило максимального розміру стягнення. Копію вказаної постанови було надіслано для виконання за місцем праці боржника та боржнику. Крім того, скаржником пропущено строк для оскарження, оскільки про винесену постанову йому було відомо ще 24.09.2014р. Вважає скаргу безпідставною та просить в її задоволенні відмовити.

Представник стягувача вимоги скарги заперечив, вважає, що така є необґрунтованою та просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення представника скаржника, стягувача, з»ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.06.2014р. Сихівським районним судом м.Львова видано виконавчий лист №464/8380/13-ц про стягнення із ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «Хрещатик» 6 692,31 доларів США та 1259,58 грн. заборгованості за кредитним договором та судових витрат в сумі 1419,93 грн. З виконання вказаного виконавчого документу 16.07.2014р. заступником начальника відділу ДВС Кам»янка-Бузького РУЮ відкрито виконавче провадження, у наданий для добровільного виконання строк рішення суду боржником не виконано. У зв»язку із чим 18.09.2014р. винесено постанову про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 8104 грн. 65 коп.

Відповідно до ч.1, 3 ст.68 Закону України Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем за місцем отримання боржником відповідних доходів.

З огляду на те, що в ході здійснення виконавчого провадження про стягнення із боржника коштів було встановлено, що останній отримує дохід, працюючи у Старояричівській сільській раді, а інші відомості про доходи відсутні, державним виконавцем 18.09.2014р. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка надіслана на адресу Старояричівської сільської ради та отримана 24.09.2014р.

Відповідно до ч.1, 6 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, які державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. У разі звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію чи інші доходи боржника документи виконавчого провадження можуть бути вручені представникам адміністрації підприємства, установи та організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, у якої працює боржник, особисто державним виконавцем або уповноваженою ним особою під розписку.

Зазначена норма визначає порядок надіслання учасникам виконавчого провадження копій документів прийнятих у процесі його здійснення, однак, не визначає переліку постанов, які саме держаний виконавець зобов»язаний довести до відома сторін виконавчого провадження. Відтак, обов»язок надіслання тієї чи іншої постанови має бути передбачений іншими нормами Закону .

Як вбачається із змісту ч.3 ст.68 Закону України «Про виконавче провадження» обов»язок державного виконавця надіслання копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату стосується лише організації, установи, підприємства, де працює боржник. Обов»язку надіслання такої постанови боржнику норми зазначеного Закону не визначають.

Вказаний обов»язок держаним виконавцем було дотримано оскільки надіслано копію постанови Старояричівській сільській раде, де працює боржник, що підтверджено відповідною розпискою, відтак, суд вважає, що ним не допущено бездіяльності в частині не надіслання копії такої постанови боржнику, а тому в задоволенні цієї частині скарги слід відмовити.

Щодо вимоги про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника то така також не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3,4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Згідно п.7 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

Відтак, враховуючи те, що боржником не виконано виконавчого документу про стягнення заборгованості та постанови про стягнення виконавчого збору, яка також є виконавчим документом, держаним виконавцем визначено розмір стягнення 40% (за двома виконавчими документами), що не перевищує максимального розміру стягнення (50%), визначеного ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно роз»яснень, що містить п.6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» від 13.12.2010р. якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Виходячи із зазначеного постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні, яке не закінчено підлягає виконанню в тому ж виконавчому провадженні, що спростовую твердження представника скаржника про наявність у виконавчому провадженні лише одного виконавчого документу.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що державним виконавцем дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскаржувані дії та постанова винесені на підставі Закону України «Про виконавче провадження», у межах наданих повноважень, а тому скарга є безпідставною та не підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст.31, 68, 70 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність та постанову заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Кам»янка-Бузького районного управління юстиції - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою без участі якої постановлено ухвалу протягом 5 днів з часу отримання її копії.

Головуюча :