Справа № 296/7928/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"15" січня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

судді - Адамовича О.Й.,

при секретарі - Світко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, згідно якого просить стягнути на її користь з відповідача 14194,77 грн. майнової шкоди спричиненої пошкодженням автомобіля "Мерседес" д.н.з НОМЕР_2 в результаті зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, 400,000 грн. витрат на здійснення експертного автотоварознавчого дослідження, а також 1000,00 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Допитаний в якості свідка син позивача - ОСОБА_3, який керував автомобілем позивача під час ДТП підтвердив, що саме відповідач допустив зіткнення, при цьому при оформленні ДТП у відповідача був відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. Вказав, що відповідач обіцяв відшкодувати завдані збитки, проте в подальшому став ухилятися від спілкування.

Відповідач у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, а також матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 №296/5445/14-п суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2014 р. близько 22 год. 35 хв. на вул. Л. Українки в м. Житомирі поблизу буд. №37 ОСОБА_2 (відповідач), керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_2, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 01.04.2014р. (а.с. 6) належить ОСОБА_1. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 02.07.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.5).

Як вказувалося вище, право власності на транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_3 зареєстровано на ім'я ОСОБА_1 (а.с.6).

За даними звіту №253 про оцінку автомобіля від 16.07.2014 року складеного ТОВ «Експерт Авто» (свідоцтво серії ААВ №083267 від 27.10.2011 р.) матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля «Mercedes-Benz Vito» держ. н/з НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП складає 14194,77 грн. (а.с.8-18).

Судом встановлено, що пошкодження автомобіля, які бралися до уваги суб'єктом оціночної діяльності при розрахунку суми завданої шкоди, відповідають пошкодженням вказаним в схемі наслідків дорожньо-транспортної пригоди без потерпілих, яка складена працівником міліції та підписана відповідачем.

При цьому, судом не встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, як власника автомобіля НОМЕР_1 була застрахована, відомості про страховий поліс відсутні.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обгрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача 14194,77грн. матеріальної шкоди завданої в результаті пошкодження автомобіля позивача при ДТП, спричиненої з вини відповідача.

Разом з тим, в задоволенні позову в частині стягнення вартості проведеного автотоварознавчого дослідження слід відмовити, оскільки з акту №253 прийому-передачі виконаної роботи від 16.07.2014 року, фіскального чеку від 15.07.2014р. (а.с.7) вбачається, що замовником дослідження є ОСОБА_3, який і оплатив проведення такого дослідження, а не позивач.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Проте, заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач належним чином її не обгрунтувала, доказів в підвтвердження завдання моральної шкоди не надала.

У зв'язку з цим, суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди за недоведеністю.

Судові витрати понесені позивачем слід покласти на відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та виходячи з положень Закону України "Про судовий збір".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1166 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, 22.04.1977р.н. на користь ОСОБА_1 - 14194,77 грн. у відшкодування завданої майнової шкоди та 243,60 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

.

.

Суддя О. Й. Адамович