Номер провадження: 22-ц/785/854/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.

суддів - Парапана В.Ф., Драгомерецького М.М.,

пр секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановила:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1/4 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину з моменту звернення з позовом до суду та до досягнення повноліття дітьми тобто до 06.07.2016 року та 04.02.2030 року.

Відповідач у своєму відгуку на позов зазначив, що він позов визнає частково, просить суд стягнути з нього аліменти на утримання дітей по 700 грн. на кожну до їх повноліття (а.с.23).

Рішенням суду було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку з 08.07.2014 року до 04.02.2030 року.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити позов в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи скарг, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 1993 року по 24.01.2014 року. Шлюб розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду від 24.01.2014 року, справа № 505/5896/13-ц.

За час проживання у зареєстрованому шлюбі, у сторін по справі 06.07.1998 року народилася дочка ОСОБА_4 та 04.02.2012 року дочка ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про народження 1-ЖД № 153373 від 16.07.1998 року та І-ЖД № 302551 від 28.02.2012 року.

Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч.1 ст.141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому згідно ст.182 Сімейного кодексу України судом правильно встановлено, що діти проживають з матір'ю, мати дітей здійснює догляд за ними, матеріальні можливості матері на даний час є обмеженими.

Відповідач за ствердженням ОСОБА_2, добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що і змусило її звернутися до суду із позовом. Самостійно утримувати дітей позивач не в змозі, а тому просила задовольнити її вимоги.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Позивачка просила суд стягнути з відповідача по ? частини його доходу на кожну дитину.

Суд першої інстанції, вказавши в своєму рішенні про задоволення позову в повному обсязі, стягнув з відповідача лише ? частину його доходу на обох дітей, не вказавши при цьому, чому позов фактично було задоволено лише частково, які доводи позивачки суд не прийняв до уваги, а які доводи відповідача були прийняті.

Колегія суддів вважає, що при таких обставинах вказане рішення суду не може вважатися законним та обґрунтованим.

Так, при постановленні рішення судом, у відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України повинно враховуватися матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів.

Відповідач на час винесення рішення є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи, однак, суд не врахував його стан здоровя.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

При таких обставинах, позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача по ? частині його доходів на кожну дитину до досягнення повноліття дітьми тобто до 06.07.2016 року та 04.02.2030 року не основані на законі та підлягають лише частковому задоволенню у відповідності до діючого законодавства.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно зясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим є підстави для зміни рішення суду першої інстанції шляхом часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1,4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 серпня 2014 року змінити.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, іпн № НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2014 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною доньки ОСОБА_4, тобто до 06.07.2016 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_6