Номер провадження: 22-ц/785/6327/15
Головуючий у першій інстанції Мельничук Н. І.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2011 року за заявою ОСОБА_5, заінтересована особа, Троїцька сільська рада Біляївського району Одеської області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю,

в с т а н о в и л а:

31 жовтня 2011 року ОСОБА_5 звернулася до суду з вказаною заявою, яку обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, який з 1996 року проживав з нею однією сім'єю за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1, по день його смерті. Після його смерті вона дізналася, що ОСОБА_6 належав земельний пай із земель колишнього КСП «Дружба народів» на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), площею 3,113 га, із земель колишнього КСП «Дружба народів», виданого 30 червня 1998 року Біляївською районною державно адміністрацією Одеської області. Інших спадкоємців за законом або заповітом немає. Державний нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом й запропонував завернутись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю із спадкодавцем.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 234, 235, 256-259 ЦПК України, заявниця ОСОБА_5 просила суд заяву задовольнити (а.с. 2-3).

Представник заінтересованої особи, Троїцької сільської ради, в судове засідання не з'явився, заяву ОСОБА_5 визнав, просив розглянути справу за його відсутністю (а.с. 9).

Рішенням суду першої інстанції заява ОСОБА_5 задоволена. Суд встановив факт проживання ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сім'єю з ОСОБА_5 з 1996 року по день його смерті (а.с. 16).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції стосується його прав та обов'язків, оскільки він є братом ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, і спадкоємцем другої черги, про що було відомо заявниці, яка не залучила його до участі у справі у якості заінтересованої особи, судом першої інстанції порушені норми процесуального і матеріального права, так як на час смерті брата ні КпШС України (1969р.) та ЦК УРСР (1963р) не передбачали правові наслідки проживання осіб однією сім'єю без реєстрації шлюбу (а.с. 26-30).

Згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" від 24 жовтня 2008 року, викладених у п. 8 постанови № 12, при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Додані до апеляційної скарги ОСОБА_3 документи свідчать про те, що апелянт є рідним братом ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, і спадкоємцем другої черги. Тому колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції стосується його прав та обов'язків й він має право на апеляційне оскарження рішення суду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, пояснення на апеляцію представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (а.с. 7).

З 1996 року ОСОБА_5 проживала з ОСОБА_6 однією сім'єю за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1, по день його смерті.

Після його смерті вона дізналася, що ОСОБА_6 належав земельний пай із земель колишнього КСП «Дружба народів» на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), площею 3,113 га, із земель колишнього КСП «Дружба народів», виданого 30 червня 1998 року Біляївською районною державно адміністрацією Одеської області (а.с. 8).

Задовольняючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що з 1996 року ОСОБА_5 проживала з ОСОБА_6 однією сім'єю за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1, по день його смерті.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотні дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом пп. 4, 5 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2004 р. відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 р.) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963р.

Згідно із ст. 524 ЦК УРСР (1963р.), який був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У статті 525 ЦК УРСР (1963р.) зазначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК УРСР (1963р.) передбачено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно із 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР (1963р.) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

У п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України вказано, що у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року, викладених у пп. 1, 3 постанови № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У пунктах 1 та 2 постанови №7 Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року Верховний Суд України роз'яснив, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 02 липня 2015 року по цивільній справі №22-ц/785/5591/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_3 до Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини встановлено, що у лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суд з позовом до ОСОБА_5, Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку, припинення права власності на земельну ділянку та зобов'язання вчинити певні дії й ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17 лютого 2015 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

Аналізуючи зазначені норми права, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи вказані обставини, наявні в справі докази, доводи апеляційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів приймає їх до уваги й вважає, що у даному випадку виник спір про право на спадщину між заявником та ОСОБА_3, який підлягає розгляд у позовному провадженню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у відповідності до ст. 310 ЦПК України є підстави для скасування рішення суду першої інстанції й залишення заяви ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 4, 310, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 18 листопада 2011 року скасувати.

Заяву ОСОБА_5, заінтересована особа, Троїцька сільська рада Біляївського району Одеської області, про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім'єю залишити без розгляду.

Роз'яснити ОСОБА_5, що вона має право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом

двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік