Справа №484/1193/15-ц 12.10.2015 12.10.2015 12.10.2015
Провадження №22-ц/784/2476/15
Категорія 23 Єдиний унікальний номер 484/1193/15-ц
Номер провадження 22-ц/784/2476/15
Головуючий у І інстанції Максютенко О.А.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Маляренко І.Б., Темнікової В.І.

Із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.

За участю: представника позивача прокурора Цвікілевич Н.В.

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 вересня 2015 року по справі за позовом Первомайського міжрайонного прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі головного управління Держземагенства у Миколаївській області до Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_2 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А :

27 березні 2015 року прокурор звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 24.12.2014 року, укладеного між Первомайською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 2,3074 га, розташованої в межах території Синюхобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

В обґрунтування позову, прокурор вказував, що п.п. 1.4, 2.4 розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації від 22.03.2012 року №151-р затверджено проект землеустрою та ОСОБА_2 надано в оренду терміном на 10 років земельну ділянку загальною площею 2.3074 га під господарськими будівлями і дворами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель запасу сільськогосподарського призначення в межах території Синюхобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

24.12.2014 року між Первомайською райдержадміністрацією та ОСОБА_2 було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, який 30.12.2014 року зареєстровано реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції в Миколаївській області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

06.09.2012 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013 року, відповідно до якого повноваження по розпорядженню земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб в межах області передані до Державного агентства земельних ресурсів України та його територіальних органів, а районні державні адміністрації втрачають повноваження щодо надання в оренду земель указаної категорії.

Крім того, прокурор наголошував на тому, що спірний договір від 24.12.2014 року та акт приймання передачі земельної ділянки в натурі підписані не уповноваженою особою Первомайської районної державної адміністрації - ОСОБА_4, оскільки відповідно до розпорядження Президента України №132/2014-рп ОСОБА_4 звільнено з посади голови Первомайської районної державної адміністрації з 14.03.2014 року (а.с.1-6).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 вересня 2015 року визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 24.12.2014 року, укладений між Первомайською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2, площею 2,3074 га (кадастровий номер НОМЕР_1) розташованої в межах території Синюхобрідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області (а.с. 97-98).

Не погодившись з вказаним рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, де зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх обставин справи, які мають суттєве значення для прийняття рішення (а.с. 107-112).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і відповідачем не заперечується, що за договором оренди земельної ділянки від 24.12.2014 року, укладеного між Первомайською районною адміністрацією, в особі її голови, та ОСОБА_2, та зареєстрованому 30.12.2014 року реєстраційною службою Первомайського міськрайонного управління юстиції в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідачу ОСОБА_2 передана в оренду земельна ділянка, що відноситься до земель державної власності (а.с. 16).

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до розділу VIII Прикінцевих положень зазначеного Закону частина четверта ст. 4 набирає чинності після розмежування відповідно до закону земель державної і комунальної власності.

Верховною Радою України 06.09.2012 року прийнято закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013 року.

За змістом ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування (оренди) земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм свідчить, що визначальним у правовідносинах із надання земельної ділянки в оренду є волевиявлення власника землі здійснене у формі відповідного рішення, яке в подальшому реалізується шляхом оформлення похідного документа у вигляді договору оренди, укладеного на підставі рішення власника землі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно підпункту є-1 частини першої статті 15-1 ЗК України, в редакції, яка діяла на час укладання спірної угоди, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 122 ЗК України (в редакції, яка діє з 01.01.2013 року) передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до п.1 Положення про Державне агентство земельних ресурсів України, затвердженого Указом Президента України № 445 від 08.04.2011 року, є зазначений орган. Відповідно до п.7 Положення. Держземагентство України здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, а також через міськрайонні, міжміські, міжрайонні територіальні органи.

Відповідно до п.4.32 Положення про Головне управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Міністерство аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 року № 258, яке було чинним на час укладання угоди, вказаний орган передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області.

Як свідчать матеріали справи Держземагенство або його територіальний орган не приймали рішення про передачу відповідачу ОСОБА_2 спірної земельної ділянки в оренду.

Таким чином спірна земельна ділянка вибула із користування власника - держави поза його волею, оскільки Первомайська райдержадміністрація не мала права на розпорядження спірної земельної ділянки шляхом укладання договору оренди.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та вирішив спір відповідно до вимог норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що договір оренди землі було укладено в 2012 році, не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону (ст. 126 ЗК України).

Як зазначалося вище спірний договір оренди від 24.12.2014 року було зареєстровано 30.12.2014 року, тобто на час, коли Первомайська райдержадміністрація не мала повноважень на розпорядження землями держави з метою передачі їх в оренду.

Крім того, як вірно встановив суд першої інстанції відповідач ОСОБА_2 не сплачував орендну плату протягом 2012-2014 років.

Придбання відповідачем права власності на нерухомі об'єкти за договором купівлі-продажу від 01.08.2008 року, які розташовані на земельній ділянці, якою продавець нерухомих об'єктів користувався відповідно до договору оренди, не породжує у відповідача автоматичного переходу права оренди вказаною земельною ділянкою. Тому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв зазначені обставини до уваги. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України, в редакції, чинній на час укладання договору купівлі-продажу, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не містять підстав для скасування рішення суду, тому відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий, суддя Судді