Справа № 442/4454/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"07" липня 2015 р.Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення удаваності правочину та про визнання права власності на рухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування заборони на відчуження, заходи щодо розшуку та затримання транспортного засобу: MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 - накладений Відділом державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області, визнати односторонній правочин, яким є Довіреність та застосувати до цих правовідносин норми, що регулюють договір купівлі-продажу та визнати за позивачем право власності на транспортний засіб.

Позовні вимоги мотивуючи тим, що 01 липня 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовилися з ОСОБА_2 про придбання у нього автомобіля MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1. Даний автомобіль належав ОСОБА_2, паспорт серія КА № 116145, виданий 18.09.1996 року, Бориславським МВ УМВС України у Львівській області, на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія ВСС № 208115 виданого Дрогобицьким ВРЕР ОСОБА_4 України у Львівській області, 14.03.2008 року.

З метою розрахунку за вищевказаний автомобіль я передав ОСОБА_2 кошти.

Оскільки всі істотні умови угоди ними було узгоджено та ніяких заперечень стосовно ціни та предмета угоди у них не виникало, ОСОБА_2 видав на ім'я позивача довіреність від 1 липня 2010 року, надавши повноваження щодо повного розпорядження, користування та володіння транспортним засобом, як його власника, якою уповноважив користуватися, здавати в оренду та розпоряджатися автомобілем з подальшим зняттям його з реєстрації в органах ДАЇ, продати, обміняти на умовах і за своїм розсудом з правом одержання належних коштів.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пленум Верховного Суду України у постанові №9 від 06.11.2009 р. вказує, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Якщо, правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Таким чином, між позивачем та відповідачем насправді виникли відносини пов'язані з купівлею-продажем незважаючи на те, що вони не були оформлені відповідним договором купівлі-продажу.

З огляду на вказане жодна зі сторін спору, видаючи довіреність, не мала на меті вчинити дію, яка б передбачала виникнення відносин представництва. Натомість між сторонами виникли відносини купівлі-продажу. Довіреність від 01 липня 2010 року, посвідчена приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_5 є удаваним правочином договору купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, а до відносин сторін необхідно застосовувати правила що передбачені законом для договорів купівлі-продажу.

Тобто довіреністю засвідчено права, які становлять зміст права власності відповідно до ст.317 ЦК України, а всі дії сторін, зафіксовані документально і при свідках, були спрямовані на реалізацію власником належного йому майна і набуття права власності на це майно покупцем, якими являємося ми.

Фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, були обговорені істотні умови договору, за яким ми отримали у власність автомобіль, а відповідач кошти за цей автомобіль.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Після пяти років перебування автомобіля у власності автомобіля, він був затриманий прапорщиком міліції ОСОБА_6, 14.05.2015 року, який у його присутності склав акт огляду та затримання транспортного засобу та вилучив автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, а також документи на нього. Лише тоді, він дізнався що причиною вилучення є постанова про відкриття виконавчого провадження відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області ВП № 42744614 від 31.03.2014 року, згідно якої накладено арешт на все майно ОСОБА_2, на підставі виконавчого листа № 2/438/157/2014 року виданий 11.03.2014 року. Тому за вказаних обставин позивач вимушений звернутись до суду з метою захисту свого порушеного майнового права на автомобіль, що був придбаний у відповідача 1 липня 2010 року.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Згідно з положеннями ст. 638 ЦК України, угода вважається укладеною, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У Цивільному кодексі України вказано, що купівля продаж транспортних засобів здійснюється шляхом укладення письмового договору, при цьому нотаріальне посвідчення або державна реєстрація такого правочину не вимагається. В свою чергу стаття 207 ЦК України, вказує на вимоги письмової Форми правочину, згідно якої: правочин являється вчиненим в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин являється таким, що вчинений в письмові формі, якщо він підписаний його стороною.

Відповідно до змісту ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. ст. 11, 328 ЦК України, цивільні обовязки і права можуть виникати, а право власності набувається з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

З положень ст. ст. 638-640, 655 ЦК України вбачається те, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Згідно ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

«Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин….», затверджені постановою Кабінету Міністрів України за № 1388 від 07 вересня 1988 року не встановлюють обовязок державної реєстрації самого договору, а встановлюють обовязок власника продавця автомобіля зняти його з реєстрації безпосередньо перед його відчуженням та обовязок, як вказано у самих правилах «нового власника» провести реєстрацію придбаного транспортного засобу. При цьому державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС виключно з метою контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів встановленим в Україні вимогам стандартів, правил і нормативів, дотримання вимог законодавства, що визначає порядок сплати податків, внесення інших платежів, використання транспортних засобів в умовах воєнного та надзвичайного стану, а також для забезпечення їх обліку та попередження протиправних дій щодо них.

Таким чином той факт, що автомобіль не був попередньо знятий з реєстрації та не пройшов процедуру державної реєстрації за позивачем не є визначальною обставиною для розгляду спору, оскільки правове значення при вирішенні питання щодо підстав набуття права власності щодо нього має не реєстрація цього майна, а наявність правочину.

Разом з тим, порушення правил реєстрації транспортного засобу передбачених «Правилами реєстрації та обліку автомобілів…» затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1388 від 07.09.1988 року, не може розцінюватись як порушення, яке вплинуло на законність підстав набуття права власності на автомобіль. Цей факт може лише призвести до інших негативних наслідків для позивача не пов'язаних з вказаною справою. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під захистом розуміються дії уповноваженої особи, діяльність юрисдикційних органів та осіб, які у передбаченому законом порядку зобов'язані вжити заходів до поновлення порушеного, оспорюваного чи невизнаного цивільного права.

Тобто враховуючи обставини даної справи, вважаємо, що ми набули право власності на вказаний вище автомобіль на законних підставах, оскільки відповідач передав позивачу його разом з технічним паспортом та видав на його ім'я довіреність згідно якої передав усі повноваження власника автомобіля.

Разом з тим, порушення правил реєстрації транспортного засобу передбачених «Правилами реєстрації та обліку автомобілів…» затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1388 від 07.09.1988 року, не може розцінюватись як порушення, яке вплинуло на законність підстав набуття права власності на автомобіль. Цей факт може лише призвести до інших негативних наслідків для нас не пов'язаних з вказаною справою.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Системний аналіз зазначених положень Закону дає суду підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Право зняття арешту з майна належить лише державному виконавцю того органу державної виконавчої служби, який цей арешт накладав.

Таким чином вимога позивача підлягає задоволенню, оскільки ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає право суду зняти арешт з майна, оскільки виконавче провадження ще не завершене.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на те, що позивач придбав спірний автомобіль та сплатив за нього кошти, то вважає, що саме у менньогое виникло право власності на спірний автомобіль, а тому позовні вимоги про визнання права власності, зняття арешту та скасування заборони на відчуження автомобіля MERCEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1, також підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. При цьому за приписами ч. 1 ст. 60 вказаного Закону, особа яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту.

Позивач в попереднє судове засідання надіслав заяву про підтримання позовних вимог, з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити, та слухати справу у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про визнання позову та слухання справи у його відсутності.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання виходячи з наступного.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 випуску належить позивачу на праві власності, відповідач ніколи ніяких претензій до нього не пред'являв, автомобіль він придбав за гроші, будучи добросовісним набувачем і нічого не знаючи про борги власника, гроші повіреною особою власника були отримані у повному обсязі, тривалий час він вільно ним користувався, власник автомобіля (за техпаспортом), його права власності не оспорював.

В силу положень статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо, буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, ;який сторони насправді вчинили.

Відтак, суд вважає, що вчинивши одноособовий правочин (видавши на його ім'я Довіреність), відповідачем фактично була прихована інша угода, яка фактично відбулася між ними, а саме - договір купівлі-продажу автомобіля.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 174, 130, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 19, 20, 316, 317, 319, 321, 325,328, 334, 336 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Зняти арешт та скасувати заборону на відчуження автомобіля MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладеного постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області ВП № 42744614 від 31.03.2014 року.

Визнати довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_5 01 липня 2010 року зареєстровану в реєстрі за № 422, удаваним правочином договору купівлі-продажу автомобіля MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та застосувати до цих правовідносин норми, що регулюють договір купівлі продажу.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області скасувати арешти, які виникли при примусовому виконанні виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в користь фізичних та юридичних осіб щодо автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 та повернути автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотоннажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1

Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бориславського міського управління юстиції Львівської області винести постанову про зняття арешту з автомобіля MERCEDES-BENZ, модель 210 D, 1994 року випуску, шасі (кузов, рама) № VIN WDB6014671P398835, тип ТЗ фургон малотонажний-В, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк.

Суддя _______________