Провадження № 2/641/1303/2015 Справа № 641/3534/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Онупко М.Ю.,

за участю секретаря - Вовк К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 10 грудня 2007 року, додаткової угоди від 10 грудня 2010 року та договором уступки прав вимоги від 20 січня 2015 року, що складає грошову суму коштів у розмірі 400 000 грн. та судові витрати в розмірі 3654 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.12.2007 року між ОСОБА_3 та відповідачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, був укладений договір позики, предметом якого було передання у власність боржнику грошових коштів в розмірі 1 010 000 грн.

10 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та відповідачем було складено додаткову угоду до договору позики від 10 грудня 2007 року, відповідно до умов якої відповідачу було подовжено строк виконання зобов'язань до 10 грудня 2012 року. Однак, відповідач не виконав зобов'язань по сплаті заборгованості.

20 січня 2015 року між ОСОБА_3 та позивачем було укладено договір уступки права вимоги № 20/01/2015 відповідно до умов якого позивач має право вимагати від відповідача сплати частини боргу в розмірі 400 000 грн. 25 січня 2015 року позивач особисто повідомив відповідача про укладення договору уступки права вимоги № 20/01/2015 від 20 січня 2015 року та запропонував погасити заборгованість у мінімальний термін. У зв'язку з вищевикладеним позивач був вимушений звернутися до суду з позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 10 грудня 2007 року між ОСОБА_3 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав у власність грошові кошти в сумі 1 010 000 грн., зі строком повернення до 10 грудня 2009 року (а.с. 5-6).

Додатковою угодою від 10 грудня 2010 року до договору позики від 10 грудня 2007 року було подовжено строк повернення позики та встановлено, що відповідач зобов'язаний повернути всю позику не пізніше 10 грудня 2012 року (а.с. 7).

20 січня 2015 року між ОСОБА_3 та позивачем було укладено договір уступки права вимоги № 20/01/2015 відповідно до умов якого позивач має право вимагати від відповідача сплати заборгованості в розмірі 400 000 грн. (а.с. 8).

З листа позивача від 23 січня 2015 року вбачається, що він повідомив відповідача про укладення договору уступки права вимоги № 20/01/2015 від 20 січня 2015 року, та запропонував погасити заборгованість у мінімальний термін. Відповідно до відмітки на вказаному листі відповідач отримав його 23.01.2015 року (а.с. 9).

В установлений термін відповідач боргу не повернув.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, в зв'язку з чим підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 400 000 грн.

Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість за договором позики від 10 грудня 2007 року у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. Ю. Онупко