Справа № 654/1385/14-ц
Провадження № 2/654/6/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2015 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Ширінської О.Х.,

при секретарі - Слюсар О.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування заподіяного матеріального збитку та стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися із вище вказаним позовом до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ОСОБА_4, ОСОБА_5, який в судовому засіданні підтримали і просили задовольнити.

Зокрема у позові зазначили, що 18.07.2013 р. біля 01 год. 14 хв. в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Мерседес» д/н НОМЕР_1, при проїзді рівнозначного перехрестя зіткнувся із транспортним засобом «ЗАЗ» д/н НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_5, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, згідно якого ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.12 ПДР.

Відповідно до постанови судді Суворовського районного суду м. Херсона від 26.09.2013 р., залишеною без змін постановою судді апеляційного суду Херсонської області від 21.10.2013 р., провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_5 в порушення вимоги пп. «д» п. 2.3. та пп. «а» п. 19.1 Правил дорожнього руху не забезпечив безпеку дорожнього руху і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а саме: в темну пору доби рухався на транспортному засобі без включеного світлового пристрою, що призвело до вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мерседес» д/н НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна шкода у розмірі 92 445 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією № НОМЕР_3 від 06.08.2013 р., складеною департаментом врегулювання збитків Відкритого акціонерного товариства НАСК «Оранта», актом виконаних робіт № 35874, рахунком № 1 від 28.01.2014 р. для проведення ремонтних робіт автомобіля, рахунком № 47 від 07.11.2013 р. для проведення ремонтних робіт автомобіля.

Власником транспортного засобу «ЗАЗ» д/н НОМЕР_2 - є ОСОБА_4, що підтверджується полісом № АЕ/1241202 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим Високопільським районним відділенням ВАТ НАСК «Оранта», дата укладення договору - 25.02.2013 р.

Вважають, що власник транспортного засобу ОСОБА_4 та особа , яка керувала транспортним засобом і здійснила ДТП - ОСОБА_5 - повинні нести солідарну відповідність перед потерпілими відповідно до ст. 1190 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України вразі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування.

23.07.2013 р. ОСОБА_3 звернувся із відповідною заявою до ВАТ НАСК «Оранта» щодо здійснення страхото відшкодування у зв'язку із пошкодження транспортного засобу. Відповідач ВАТ НАСК «Оранта» відмовив позивачу у задоволенні його вимог щодо страхового відшкодування у зв'язку із відсутністю інформації про визнання водія забезпеченого транспортного засобу винним у настанні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з умовами вище вказаного страхового полісу страхова сума складає 50 000 грн., розмір франшизи складає 510 грн. Вважають, що ВАТ НАСК «Оранта» повинно відшкодувати 49 490 грн.

У відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід стягнути солідарно 42 955 грн.

Крім того, діями відповідачів заподіяна моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях та хвилюваннях через дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_1 як власника пошкодженого транспортного засобу, ОСОБА_3 - як водію транспортного засобу під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті пошкодження транспортного засобу був змінений звичайний спосіб життя, позбавлені можливості літнього відпочинку, заробітку, в процесі якого використовували вказаний автомобіль, змушені були займатися відновлюванням автомобіля. ОСОБА_3 отримав психологічний стрес під час зіткнення транспортних засобів. Вказані події вплинули на душевний стан, погіршився стан здоров'я. Моральну шкоду оцінюють у розмірі 30 000 грн. кожному, яку просять стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Також просять стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову та за забезпечення позову у розмірі 1533 грн. 55 коп.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Позивач ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» Сікорський О.В. надав заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що ВАТ НАСК «Оранта» не заперечує щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 49 490 грн., що відповідає умовам договору.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час і дату слухання справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та надав до суду заперечення, в яких зазначив, що посилання позивачів на ст. 1190 ЦК України є безпідставним, оскільки вказана норма передбачає солідарну відповідальність перед потерпілими осіб, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди. Позивачі не наводять в чому полягає спільність дій (бездіяльність ) відповідачів, внаслідок яких сталося ДТП. Також позивачі посилаються на постанову Суворовського районного суду та апеляційного суду, якими встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3 Однак зазначені постанови суду не встановлюються факту, що ДТП сталося з вини ОСОБА_5 Навпаки, матеріалами досудового розслідування, внесеного в ЄРДР за № 0114 від 27.07.2013 р. встановлено, що ДТП сталося з вини водія ОСОБА_3, який порушив вимоги п.2.3. б, 16.11, 16.12, 16.15 Правил дорожнього руху ( висновок інспектора, постанова слідчого, довідка № 9232108). Доводи позивачів по те, що нібито після удару «лежачими поліцейськими» у автомобіля «ЗАЗ Део» зникло світло - грунтуються лише на показах свідків, яки рухалися в напрямку руху автомобіля ЗАЗ, який був за ними на деякій відстані, тому не могли бачити, що світло було, а потім раптом зникло. Покази свідків спростовуються відповіддю ПАТ «Запорізький автобудівний завод» від 27.01.2015 р. № 58/К70, в якій категорично зазначено про неможливість одночасного мимовільного раптового відключення всіх освітлювальних приладів та фар внаслідок наїзду на пагорби. Вважає, що вина водія ОСОБА_5 у ДТП не доведена, тому у задоволенні позову просить відмовити. Також вважає недоведеними позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди.

Заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, судом під час розгляду справи було встановлено, що 18.07.2013 р. біля 01 год. 14 хв. в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом «Мерседес» д/н НОМЕР_1, при проїзді рівнозначного перехрестя вул. 1 Травня та Шкільна, зіткнувся із транспортним засобом «ЗАЗ» д/н НОМЕР_2 під керування водія ОСОБА_5, внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження.

За вказаним фактом відносно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, згідно якого ОСОБА_3 порушив вимоги п.16.12 ПДР.

Постановою судді Суворовського районного суду м. Херсона від 26.09.2013 р., залишеною без змін постановою судді апеляційного суду Херсонської області від 21.10.2013 р., провадження у справі закрито у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

Відносно водія ОСОБА_5 також було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 839598 від 18.07.2013 р. за ч. 1 ст. 130 КУпАП України по вище вказаному факту дорожньо-транспортної пригоди. Постановою судді Високопільського районного суду Херсонської області від 18.11.2013 р. провадження по справі було закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постановою слідчого СВ Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області від 10.10.2013 р. кримінальне провадження № 0003114 за фактом дорожньо-транспортної пригоди закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Висновком судової авто-технічної експертизи № 3818 від 20.02.2015 р. встановлено, що при раптовому зникненні освітлювання на транспортному засобі при русі у нічний час доби водій повинен діяти відповідно до вимог п. 31.6 «б» та п. 12.3. Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок по доказуванню обставин, викладених у позові, лежить саме на позивачу.

Склад цивільно-правової відповідальності включає в себе такі елементи, як: 1)протиправна поведінка особи; 2)настання шкоди; 3)причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та настанням шкоди; 4)вина особи, яка завдала шкоди. Відсутність хоча б одного із чотирьох елементів унеможливлює настання цивільної відповідальності за спричинення шкоди.

Так, факт керування водієм ОСОБА_5 автомобілем НОМЕР_4 в стані алкогольного сп'яніння під час дорожньо-транспортної пригоди 18.07.2013 р., хоча і знайшов своє підтвердження, оскільки адміністративне провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_5 закрито з нереабілітуючих підстав, але перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом не знаходиться у причинному зв'язку із наставшою дорожньо-транспортною пригодою, тому не є доказом вини у спричиненні ДТП 18.07.2013 р.

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП України складений не був, обвинувального вироку по даному факту відносно ОСОБА_5 немає, висновком судової автотехнічної експертизи вина ОСОБА_5 у дорожньо-транспортній пригоді не доведена, причинний зв'язок між його діями та наступившими наслідками експертом не встановлений.

Таким чином, позивачами не надано до суду доказів вини відповідача ОСОБА_5 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.07.2013 р. біля 01 год. 14 хв. в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області на перехресті вулиць 1 Травня та Шкільна, а тому позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до відповідача ОСОБА_5, як до особи, яка керувала транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки), до відповідача ОСОБА_4, який є власником транспортного засобу та до НАСК «Оранта», як до особи, яка є страховиком цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, задоволенню не підлягають як безпідставні та необґрунтовані.

Керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 61, 88, 179, 209, 212, 213, 215, 217 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 22, 23, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху України», суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування заподіяного матеріального збитку та стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційного скарги через районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя О. Х. Ширінська