АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №212/9660/14-ц Головуючий в 1 інстанції - Водоп'яновС.М.
Провадження №22ц/774/181/К/15 Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: - Митрофанової Л.В.

суддів: - Остапенко В.І., Савіної Г.О.

при секретарі: - Петренко К.І.

за участю: представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" - Безверхої Ірини Іванівни;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_8 звернувся із позовом до Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" (надалі - ПАТ "Євраз Суха Балка") про стягнення моральної шкоди і в обґрунтування позову зазначив, що працюючи тривалий час на підприємстві відповідача, зокрема з 23 грудня 1997 року по професії - підземним гірником та з 01 липня 1998 року - підземним прохідником у шкідливих умовах праці отримав професійне захворювання.

За висновком МСЕК від 29 липня 2014 року позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності 50%, з повторним переглядом 01 липня 2015 року та встановлена 3 група інвалідності.

Посилаючись на ці обставини просив суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 243600 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ "Євраз Суха Балка" на користь ОСОБА_8 в порядку відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. та судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ "Євраз Суха Балка" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд не врахував, що виниклі правовідносини регулюються спеціальним Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" і помилково до спірних правовідносин застосував норми ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України; не встановив, які саме незаконні дії роботодавця спричинили моральну шкоду позивачу; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, розмір моральної шкоди необґрунтований; судом не проведено огляду МСЕК для встановлення факту спричинення моральної шкоди та не з'ясовано причин пропуску позивачем строку позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги за заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ "Євраз Суха Балка" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково -дослідного інституту промислової медицини від 03 червня 2014 року позивачу було встановлено діагноз: радікулопатія попереково-крижова зліва з помірним статико-динамічними порушеннями, м'язово-тонічним і больовим синдромами; вібраційна хвороба першої-другої стадії від дії локальних вібрацій з синдромом вегетативно-сенсорної полінейропатії верхніх кінцівок, з частими акроангіоспазмами кистей, порушенням трофіки кистей. Коніотуберкульоз: сидеросилікоз першого ст., ЗЗТБ в/ частки правої легені, у вигляді фіброзу / емфізема легень першої стадії/; ЛН першого ст.

Висновком МСЕК від 29 липня 2014 року позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності 50%, з повторним переглядом 01 липня 2015 року та встановлена 3 група інвалідності.

Актом розслідування хронічного професійного захворювання, який складений 27 червня 2014 року, в пункті 17 встановлено, що причиною професійного захворювання є перевищення граничного допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, а саме: умови праці підземного прохідника за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості, за рівнем локальної вібрації - до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за важкістю праці - до 3 класу 3 ступеня шкідливості (дослідження проводились на підприємстві для атестації робочих місць за умовами праці Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини в 2010 році), маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення (разове) вантажів, чергуючи з іншою роботою (до 2 разів на годину) - 50 при гранично допустимій до 30. Робоча поза, знаходження у нахиленому положенні до 30°/понад 30°,% зміни: 41,4/3,7 при гранично допустимій до 25/0. Нахили корпуса (вимушені, більше 30°). кількість за зміну: 250 при гранично допустимих до 100. Вібрація локальна, еквівалентний коректований рівень віброшвидкості в дБ: 115 при гранично допустимому 112. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м : з вмістом кристалічного кремнію діоксиду (SiCb) у пилу від 10%) до 70% - 9,2 при гранично допустимій до 2.0.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем, не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи. В зв'язку з професійним захворюванням змінився його образ і якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває тупий, ниючий біль у шийному, грудному та поперековому відділі хребта, стріляючий біль з іррадіацією в ліву ногу, оніміння в ній та пальцях лівої стопи, судоми гомілкових м'язів, зябкість і оніміння кистей, побіління пальців кистей на холоді, задишку при незначному фізичному навантаженні, частий кашель, слабість, підвищену втому, запаморочення, головний біль, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, затруднення ходи. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати по ночам, займатись фізичною роботою. Він не можу виконувати важку роботу по дому, тому робота полягла на плечі його дружини. Він мешкає в приватному будинку, де є велика присадибна ділянка. За станом здоров'я він вже не може самостійно займатися ремонтом будинку, працювати на городі та в садку. Дружина також самотужки не може впоратись з усіма роботами на присадибній ділянці, тому у них виникли великі проблеми з проживанням у приватному будинку. Це примушує його докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи представника відповідача про відсутність обов'язку ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2008 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_8, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з липня 2014 року, тобто з моменту встановлення йому втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України "Про охорону праці", а не відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", норми якого є спеціальними.

Доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем, не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" про те, що в даному випадку тільки на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п. 3.8 Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, висновок МСЕК є одним із доказів, а не єдиним доказом, який розглядається в комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого.

Матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення потерпілому ОСОБА_8 в результаті ушкодження здоров'я, моральної шкоди й без висновку МСЕК.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідачів на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 3ч.1 ст. 309, 313 - 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Євраз Суха Балка" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: