Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/54/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Тимченко Л.М.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

іменем України

28.01.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів - Голованя А.М., Фомічова С.Є.,

за участю секретаря - Кечкіна А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

19 квітня 2010 року ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на його користь на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини усіх виділ доходів відповідача починаючи з дня подачі заяви і до повноліття старшої доньки ОСОБА_6, тобто до 2012 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а потім 1/4 частину усіх видів її доходів починаючи з дня подачі заяви і до 2018 року, тобто до повноліття молодшої доньки ОСОБА_5. Позов обґрунтовано тим, що між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - дочок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем. Відповідач не проживає разом з сім'єю, не надає матеріальну допомогу та добровільне не приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2010 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19 квітня 2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Вирішено питання щодо судових витрат.

Позивач рішення суду не оскаржував.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом було допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом ухвалено рішення про стягнення з неї аліментів без її участі у судовому засіданні, тому не були взяті до уваги її пояснення, які мають істотне значення для справи, що призвело однобічного розгляду справи. Копію оскаржуваного рішення отримала лише в 2014 році, у зв'язку з цим відповідач просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду. Вона також вказує на те, що при розгляді справи суд не врахував її майновий стан та стан здоров'я. Вона хворіє на туберкульоз легень та знаходиться на лікуванні у туберкульозній лікарні установи ЗВК-63 с. Доброви, Збаразького району, Тернопільської області. Вона працевлаштована за власним бажанням з 1 жовтня 2014 року і її дохід становлять 258 грн. на місяць.

Позивач письмові заперечення на апеляційну скаргу не подав.

Відповідача, яка відбуває покарання за вироком суду в місцях позбавлення волі, повідомлена в порядку ч. 6 ст. 76 ЦПК України про час та місце розгляду справи. Вона надіслала письмові пояснення з яких вбачається, що не має можливості в даний час сплачувати аліменти на утримання дітей у встановленому судом розмірі так, як її щомісячний дохід становить 258 грн. і витрачає його на лікування. Просила звільнити її від сплати аліментів та заборгованості по аліментах. Крім того просила розглянути справу без її присутності (а.с. 57).

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Суд першої інстанції вірно встановив і матеріалами справи підтверджується, що сторони по справі, перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25 листопада 2009 року (а.с. 4).

Від шлюбу сторони по справі мають двох дітей - дочок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В свідоцтвах про народження обох дітей зазначено: «батько» - ОСОБА_2; «мати» - ОСОБА_3 (а.с. 6, 7).

Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції діти проживали з позивачем і перебували на його утриманні (а.с. 5, 60).

Відповідач проживала і в теперішній час проживає окремо від дітей. Матеріальну допомогу на їх утримання позивачу не надавала.

Згідно вироку Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 жовтня 2011 року (справа № 1-44/11) ОСОБА_3 засуджено за скоєння злочину і призначено їй покарання у виді восьми років позбавлення волі, строк відбуття якого обраховується з 20 грудня 2010 року.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 СК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що діти знаходиться на утриманні батька, домовленості між сторонами по справі про форму та розмір участь відповідача в утриманні дитини не досягнуто, добровільно надавати таку допомогу мати дітей відмовляється, інших утриманців не має, підстави для звільнення її від сплати аліментів відсутні, а тому може сплачувати аліменти в визначеному судом розмірі.

Повно і правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції вирішив спір відповідно до закону.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм ст. 79 СК України є безпідставним так, як відповідно до ч. 1 цієї статті Кодексу суд стягнув аліменти на утримання дітей з 19 квітня 2010 року, тобто з дня подання позовної заяви про що свідчить відтиск штампу вхідної кореспонденції Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (а.с. 1).

Питання про стягнення з відповідача аліментів за минулий час позивач не ставив і суд його не вирішував.

Та обставина, що відповідач хворіє на туберкульоз і перебуває у спеціалізованій лікарні пенітенціарної системи не свідчить про неправильність рішення суду так, як з часу постановлення рішення суду минуло більше чотирьох років, а відповідач не вказала з якого часу вона хворіє та доказів того, що вона хворіла на час ухвалення судом першої інстанції рішення суду не надала. Взагалі будь-яких доказів наявності у неї хвороби, яким суд міг би дати оцінку, відповідач не надала.

Зміна стану здоров'я або інших обставин, в тому числі майнового стану, зокрема зменшення розміру отримуваного доходу, платника чи стягнувача аліментів після ухвалення судом рішення суду не впливає на законність та обґрунтованість рішення.

Отримання відповідачем з 1 жовтня 2014 року щомісячного заробітку за місцем роботи у місцях відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк у розмірі 258 грн. (а.с. 39, 40), що не підтверджено документально, також не свідчить про незаконність рішення суду так, як ці обставини настали після ухвалення рішення у справі.

Крім того, відповідно до ст. 188 СК України, незадовільний майновий стан платника аліментів не являється підставою для звільнення його від виконання обов'язку утримувати власних дітей, на чому наполягає відповідач у апеляційній скарзі, а лише враховується при визначенні розміру аліментів. У зв'язку з цим клопотання відповідача про звільнення її від сплати аліментів задоволенню не підлягає.

Щодо звільнення відповідача від сплати заборгованості по аліментах, то таке питання може бути вирішене судом в порядку ст. 197 СК України, ст. 3, ч. 1 ст. 11 ЦПК України на підставі пред'явленого позову. Проте відповідач такий позов не пред'являла.

В матеріалах справи дійсно відсутні докази належного повідомлення судом відповідача про час та місце розгляду справи, на що вказано в апеляційній скарзі. Так згідно наявних у справі розписок (а.с. 12, 16) судові повістки про виклик відповідача ОСОБА_3 в судове засідання на 29 квітня 2010 року та 12 травня 2010 року вручені не відповідачу особисто, а ОСОБА_7 При цьому з розписки про вручення судових повісток неможливо встановити за якою адресою направлялася повістки та чому вони не були вручені відповідачу, чи є ОСОБА_7 особою, яка зазначена у ч. 3 ст. 76 ЦПК України.

Проте допущені судом першої інстанції порушення нори процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 309 ЦПК України, лише з цих підстав не може бути скасоване чи змінене оскаржене рішення суду.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: