Суддя Матвієвська Г. В.
Провадження № 2/644/178/15
№/п 2/644 /178/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07. 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Матвієвської Г.В., при секретарі Масло Т.М., представника позивача ОСОБА_1Ю, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, треті особи: Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія « УНІКА» та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, треті особи: Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія « УНІКА» та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи його тими обставинами, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу їй належить на праві власності автомобіль марки Hyundai Avante, реєстраційний номер НОМЕР_1.

14 вересня 2013 року приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_7, в порушення вимог п.п. 2.1 «а», «б»; п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не маючи реєстраційного документу, а також посвідчення на право керування транспортним засобом, керував технічно-справним автомобілем марки ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 по а/д Харків-Охтирка 33 км + 500 м. При цьому. ОСОБА_7, рухаючись зі швидкістю 100 км/год грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1. 13.1 ГІДР України, а саме:

*- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

*п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу самостійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

*п. 13.1 - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечної дистанції та безпечного інтервалу,

та допустив зіткнення з легковим автомобілем марки Hyundai Avante, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9, який рухався в попутному напрямку попереду. В результаті дорожньо-транспортної пригоди останній отримав тілесне ушкодження у вигляді ротаційного підвивиху СІ хребця, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров'я на строк понад 3-х тижнів (більше 21-го дня).

Порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_7, які знаходяться в причинному зв'язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди, виразились в тому, що він керуючи автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, не врахував дорожню обстановку, обрав таку швидкість руху та прийоми управління, при яких не зміг постійно контролювати рух автомобіля і керувати ним, в результаті чого допустив зіткнення транспортного засобу, яким він керував, з легковим автомобілем Hyundai Avante, реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 04.06.2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

Позивач наголошує, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14.09.2013 року з вини ОСОБА_7 їй завдані збитки, які виразились у заподіяні матеріальної та моральної (немайнової) шкоди.

Позивач зазначає, що в результаті порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху, транспортному засобу Hyundai Avante, реєстраційний номер НОМЕР_1, який їй належить на праві власності, було завдано значних механічних ушкоджень, а саме: заламаний метал на капоті на 70% поверхні; зігнуті 2 петлі капота; зруйновано переднє вітрове скло; зруйнована решітка водяного коробу; розірвано передній бампер; зруйновано підсилювач переднього бамперу; зруйновано демпфер переднього бампера; деформована передня панель; зруйнована передня права фара; зруйнована передня права протитуманна фара; залами металу переднього правого крила; складки металу з розривами на 75% бризговика переднього правого крила; зруйновано передній правий лонжерон; зруйновано бочок омивача; зруйновано розширюваний бочок; вм'ятини в районі переднього правого крила на 25% поверхні; зруйновано задній бампер; зруйновано посилювач заднього бамперу; зруйновано демпфер заднього бампера; залами металу задньої панелі на 85% поверхні; вм'ятини та залами металу на 90 % днища багажника; скол заднього правого ліхтаря; зруйновано задній лівий ліхтар; залами металу на внутрішніх ребрах жорсткості в правій та лівій частині кришки багажника; вигнуті петлі кришки багажника; заломи металу на 65% поверхні задньої лівої боковини; заломи металу на 70% поверхні внутрішньої арки задньої лівої боковини; вм'ятини з заломами металу на 45% поверхні задньої правої боковини; вигнута задня права дверь; порушення геометричних прорізів кузова, лонжеронів, бризговиків, багажного відсіку, прорізів дверей, в задній ходовій частині автомобілю, агрегатів моторного відсіку; пошкоджений кондиціонер; вм'ятина на даху. Позивач стверджує, що відповідно до Звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 129766 від 25.11.2013 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобілю Hyundai Avante, реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 105 106 грн. 25 коп. Позивач зазначає, що матеріальна шкода, спричинена їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди складає 105 106 грн. 25 коп.

Позивачем наголошено, що згідно Полісу № АС/3686515 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.06.2013 року зі строком дії до 31.05.2014 року, відповідальність власника автомобіля була страхована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». За приписами п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Дорожньо-транспортна пригода сталася під час дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яким визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у 50 000 грн.

Позивач пояснює, що в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплатила на її користь грошову суму в розмірі 49 504 грн. 95 коп., тому вважає, що різниця між фактичним розміром завданої майнової шкоди і страховою виплатою, яка дорівнює 55 601 грн. 30 коп. повинна бути стягнута солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які є володільцями автомобілю ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі довіреності, посвідченої 19.06.2011 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10 за реєстровим № 2241.

Крім того, зазначає позивач, нею були понесені витрати по проведенню дослідження спеціалістом-автотоварознавцем, які складають 400 грн. і також повинні бути стягнуті з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на її користь.

Крім завданої матеріальної шкоди, стверджує позивач, протиправними діями водія ОСОБА_7 їй також було завдано моральної (немайнової) шкоди, яка виразилась у тому, що після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14.09.2013 року змінився її життєвий уклад; Події, пов'язані з ДТП дуже негативно відобразились на її психологічному стані; Через стрес, який вона перенесла, погіршився стан її здоров'я; Вона постійно перебуває в пригніченому настрої, втратила спокій, в неї порушився сон; Пошкодження належного їй майна додавало душевних страждань, які вона постійно відчуває тривалий період часу; Також впродовж більше року вона позбавлена можливості користуватися автомобілем, який до теперішнього часу не відремонтований, внаслідок недостатності страхового відшкодування і відсутності у неї матеріальної можливості для здійснення ремонту; За таких обставин вона вимушена щоденно витрачати значну частину часу на користування послугами громадського транспорту для проїзду до місця роботи та з інших необхідних питань, відчувати дискомфорт та незручності; Більш того, з вини ОСОБА_7 вона більше року не маю можливості зустрічатися з дітьми, які мешкають в м. Глухів Сумської області і до яких вона майже щотижня їздила автомобілем у гості.

Позивач вважає, що моральна (немайнова) шкода, яку вона оцінює у 10 000 грн., повинна бути стягнута з відповідача ОСОБА_7, тобто таке відшкодування здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач зазначає, що саме відповідачем ОСОБА_7 їй було завдано моральної шкоди і саме ОСОБА_7 визнаний винним вироком суду у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а тому він повинен нести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди.

Позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування

матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою 56 001 (п'ятдесят шість тисяч одну) грн. 30 коп.; Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою 10 000 (десять тисяч) грн.; Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору в розмірі 100 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково повідомила, що ОСОБА_2 саме 14.09.2013 року, після складання протоколу АВ2 509654 щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами категорії В ( АБ № 111457).

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти позову з тих підстав, що Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 04 червня 2014 року, ОСОБА_7 був засуджений за ст. 286 ч.І КК України до 2-х років обмеження волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнений від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Відповідачі зазначають, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до підсудного про відшкодування матеріальної шкоди, судом не був задоволений з тих причин, що ОСОБА_9 не є власником пошкодженого транспортного засобу « HYUNDAI Avante», державний номерний знак НОМЕР_3; Підсудний у повному обсязі визнав свою вину у скоєному злочині, а також повністю визнав і матеріальну шкоду, згідно з вироку, який набрав законної сили, він є винним в скоєнні даного злочину. Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що він та його батько ОСОБА_4 не є власниками автомашини ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_2, тому їх провина в скоєнні злочину позивачці відсутня; Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 509654 від 14 вересня 2013 року він був затриманий, так як керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, тому його посвідчення на право керування транспортними засобами було вилучене, а автомобіль ВАЗ-2109 був переданий ОСОБА_11 о 4 годині 30 хвилин 13.09.2013 року( його представник в судовому засіданні виправив помилку у даті на 14.09.2013 року); Він ОСОБА_7 транспортний засіб, з моменту вилучення у нього автомобіля та посвідчення водія, не передавав; Він вже був звільнений від управління автомобілем працівником ДАІ, з даного часу і від матеріального відшкодування за події, що відбулися через п'ять годин з вини ОСОБА_7, а тому вважає, що правомірно звертається до суду з даним запереченням.

Відповідач ОСОБА_4 зазначає, що позивачка ОСОБА_6 має право звертатися з даним позовом про відшкодування матеріальної шкоди до ОСОБА_7, згідно з висновків вироку суду від 04 червня 2014 року. Відповідач ОСОБА_4 зауважує стосовно їх з сином відповідальності за дане ДТП, що вони, батько ОСОБА_12 з сином ОСОБА_2, не є власниками автомашини ВАЗ -2109 державний номерний знак НОМЕР_2, а також не є винними в спричиненні позивачу матеріальної шкоди; 14 вересня 2013 року в 04 години 30 хвилин його син ОСОБА_2 був затриманий працівниками ДАІ, а саме ОСОБА_13 в м. Харкові, у зв'язку з чим на нього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч.І КУпАП; У сина були вилучені права на управління транспортним засобом ВАЗ-2109, державний номерний знак НОМЕР_2, йому було заборонено керувати даним транспортним засобом, у зв'язку з чим працівник ДАІ вилучений у сина автомобіль ВАЗ-09 передав ОСОБА_11, якому доручили відігнати автомобіль в с. Протопопівка Дергачівського району Харківської області. Відповідач ОСОБА_4 стверджує, що як так сталося, що за кермом автомобіля ВАЗ-2109 був ОСОБА_7, в тому числі і в період скоєння злочину, йому не відомо, відомо, що син згоду на керування транспортним засобом не давав, так як він був усунений від керування даного транспортного засобу; В с. Вільшани його син в автомашині спав, як ОСОБА_7 поїхав замість с. Протопопівка в м. Богодухів, він не знає, а тому в зміні маршруту його син не винен. Зазначає, що згідно постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 28.10.2013 року, його син був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.І КУпАП та був позбавлений права керування транспортними засобами на строк -1 рік. Відповідач наголошує, що 14.09.2013 року в 04 години 30 хвилин , працівник ДАІ при складанні протоколу змушений був затримати транспортний засіб під керуванням його сина, однак працівник ДАІ ОСОБА_13 автомобіль ВАЗ-2109 передав ОСОБА_11, про що є відмітка на зворотній стороні протоколу; У зв'язку з чим, вважає відповідач ОСОБА_4, його син ОСОБА_2 та він не можуть бути належними відповідачами по даній справі, вважає, що позивач звернувся до них з даним позовом помилково.

Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, письмові пояснення та заперечення, дослідивши наявні докази по справі, допитавши свідка ОСОБА_9, суд вважає що позов підлягає задоволенню.

За приписами п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Дорожньо-транспортна пригода сталася під час дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальника ОСОБА_2 ( поліс № АС/3686515 СК «Уніка», т/з ВАЗ 2109, номерний знак 31599ХВ), яким визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну у 50 000 грн.

В рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» сплатила на користь позивача грошову суму в розмірі 49 504 грн. 95 коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що різниця між фактичним розміром завданої майнової шкоди і страховою виплатою, яка дорівнює 55 601 грн. 30 коп. повинна бути стягнута солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які є володільцями автомобілю ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі довіреності, посвідченої 19.06.2011 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_10 за реєстровим № 2241, якою вони уповноважені експлуатувати, ремонтувати та слідкувати за технічним станом, користуватися а також розпоряджатися ( продати, обміняти, здати в оренду) належним ОСОБА_8 автомобілем ВАЗ-2109, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Частиною 1 ст. 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Крім того, позивачем понесені витрати по проведенню дослідження спеціалістом-автотоварознавцем, які складають 400 грн. і також повинні бути стягнуті з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на її користь

За приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Тобто таке відшкодування здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, судом встановлено, що саме відповідачем ОСОБА_7 було завдано позивачці моральної шкоди і саме ОСОБА_7 визнаний винним вироком суду у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, а тому він повинен нести відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди.

В частині 2 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В силу ч.4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Таким чином, обставини, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, підтверджені наданими позивачем та дослідженими судом відносними та допустимими письмовими доказами, показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 щодо передачі ОСОБА_2 ОСОБА_7 ключів від авто для подальшого руху того дня, коли відбулося зазначене ДТП, не спростовані відповідачами ані письмовими запереченнями, ані поясненнями у судовому засіданні їх представниками, ані наданим на підтвердження заперечень проти позову доказом та дослідженим судом, а саме адміністративним матеріалом № 619/5352/13-п стосовно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, в звязку з чим суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, бо щодо відшкодування моральної шкоди у визначеному позивачем обсягу, має іншу оцінку, пропорційну спричиненій немайновій шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, ч.1 ст. 1167, ч.2 ст.1187, ст. 1190, ст. 1194 ЦК України, Законом України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_7, треті особи: Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія « УНІКА» та ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою 56 001 ( пятдесят шість тисяч одну) гривню 30 коп.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою 6 000 ( шість тисяч) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору у розмірі 100 гривень.

Стягнути судовий збір з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Державного бюджету України 560 грн. 01 коп. ( в рівних частинах з кожного).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя