Справа № 154/3593/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Каліщук А.А.
Провадження № 22-ц/773/175/15 Категорія: 81 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу поданням державного виконавця Відділу державної виконавчої служби (далі - ВДВС) Володимир-Волинського міського управління юстиції (далі - МУЮ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ВДВС Володимир-Волинського МУЮ на ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

09 грудня 2014 року державний виконавець ВДВС Володимир-Волинського МУЮ звернувся до суду із поданням про обмеження особи у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-973 від 03 вересня 2007 року, виданого Володимир-Волинським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 31 липня 2007 року та до досягнення дитиною повноліття.

З метою примусового виконання вищевказаного виконавчого документа державним виконавцем 06 вересня 2007 року було відкрито виконавче провадження та зобов'язано боржника виконувати рішення. Однак в добровільному порядку рішення ним не виконується, на виклики державного виконавця він не з'являється, на попередження не реагує, не працевлаштовується. Станом на 01 листопада 2014 року його заборгованість складає 26991,66 грн. Майна, яке належало б боржнику на праві приватної власності і підлягало б опису в рахунок погашення боргу, не виявлено.

Враховуючи викладене, просив тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до повного погашення заборгованості по аліментах.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 11 грудня 2014 року в задоволенні подання відмовлено.

В апеляційній скарзі ВДВС Володимир-Волинського МУЮ просить скасувати цю ухвалу та задовольнити подання, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Володимир-Волинського МУЮ перебуває виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-973 від 03 вересня 2007 року, виданого Володимир-Волинським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 31 липня 2007 року та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 7).

Постановою головного державного виконавця від 06 вересня 2007 року відкрито виконавче провадження та запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду (а. с. 6). Однак він цього не зробив.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи та у виконавчому провадженні відсутні дані, які свідчили б про ухилення боржника від виконання рішення суду, а також - про застосування виконавцем приводів через органи внутрішніх справ та про з'ясування дійсних причин невиконання рішення. Виклики-попередження ОСОБА_1 про необхідність сплати боргу не містять дати їх направлення, адреси та даних про їх отримання боржником (а. с. 8).

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. п. 2, 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 цього Закону громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, державний виконавець ВДВС Володимир-Волинського МУЮ не надав доказів того, що ним вчинені всі дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", спрямовані на погашення боргу. Не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання судового рішення, що боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця і що такі виклики йому вручалися, а також доказів порушення божником своїх обов'язків, встановлених ч. 6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Тому суд першої інстанції, давши вірну оцінку обставинам справи, обґрунтовано відмовив у задоволенні подання.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування. Передчасне і безпідставне обмеження таких прав є неприпустимим.

Доводи апелянта про те, що боржник ОСОБА_1 не реагує на попередження державного виконавця, не заслуговують на увагу, оскільки, державний виконавець не надав суду доказів того, що надіслані ним попередження були вручені або іншим чином доведені до відома боржника.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Володимир-Волинського міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Володимир-Волинського міського суду від 11 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: