Провадження № 22-ц/779/324/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О.М.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.,

секретаря: Гавриляк Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного підприємства «МТС Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з наведеним позовом до приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА», мотивуючи тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду було відмовлено в задоволенні позову ПАТ «МТС УКРАЇНА» до нього про стягнення заборгованості за послуги зв'язку. За час розгляду справи ним було понесено судові витрати, які складаються із 900 грн. витрат на проведення експертних досліджень, 114 грн. 70 коп. за подачу заяви про перегляд заочного рішення суду та 114 грн. 70 коп. за призначення почеркознавчої експертизи. Окрім того, протиправна поведінка відповідача, яка проявилась у намаганні стягнути з нього кошти за договором, який він не укладав, спричинила позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5 000 грн. Вказані витрати ОСОБА_2 просив стягнути з приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА».

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного акціонерного підприємства «МТС Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись та порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність рішення суду, недоведеність обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, зазначає, що зважаючи на неправомірні рішення суду про стягнення коштів за договорами, які він не підписував, і вчинення ним дій щодо доведення в суді неправомірності звернення відповідача до суду, ним витрачались відповідні кошти із сімейного бюджету. Дані витрати є такими, які змушений був робити для відновлення свого порушеного права та спростування поширення недостовірної інформації, а тому являються збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу. Тому просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання сторони не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07 липня 2014 року по цивільній справі № 344/5589/13-ц в задоволенні позову приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за послуги зв'язку відмовлено. (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Із копії квитанції № 16155.273.1 вбачається, що позивач ОСОБА_2 сплатив 900 грн. 48 коп. на проведення почеркознавчої експертизи, 114 грн. 70 коп. судового збору за подання до суду заяви про призначення судової експертизи (квитанція № 15155.269.1 від 19.12.2013 року), 114 грн. за звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення (квитанція № 9.143.2 від 08.11.2013 року) (а.с.4).

Після ухвалення судом рішення ОСОБА_2 звертався до приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА» із вимогою повернути йому вказані кошти, однак його звернення залишилось без задоволення (а.с.6).

Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз.

Сукупний аналіз ч. 1 ст. 88 та п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України дає підстави вважати, що розподіл судових витрат здійснює суд під час постановлення судового рішення за результатом розгляду справи. Порядок відшкодування сторонами судових витрат відображається в рішенні суду та залежить від того, на користь якої сторони по справі воно ухвалено. Однак, якщо судом питання про судові витрати не вирішено, сторона по справі на підставі п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України вправі звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВС України N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у випадку, коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову та не можуть стягуватися як матеріальна шкода.

За наведених обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення із приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА» 1129 грн. 88 коп. матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За приписами ч. 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими, такими, не підлягають задоволенню.

Що стосується посилання апелянта на заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, то жодних доказів з цього приводу ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді ним не представлено. Крім того, кошти за послуги зв'язку із апелянта не були стягнуті, остаточне судове рішення за результатом розгляду справи за позовом приватного акціонерного товариства «МТС УКРАЇНА» до нього про стягнення заборгованості за послуги зв'язку було прийнято в його користь, а тому вимогу про відшкодування моральної шкоди суд вірно вважав безпідставною.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 09 грудня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: В.М. Вакарук

Судді: П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко