АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1061/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/1045/К/15 суддя Пустовіт О.Г.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Бондар Я.М., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства " Криворізький залізорудний комбінат "- Кукурузи Дарї Сергіївни,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства " Криворізький залізорудний комбінат " про відшкодування моральної шкоди внаслідок отримання професійного захворювання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат") про стягнення моральної шкоди, в зв'язку з ушкодження здоров'я, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на різних посадах на підприємстві відповідача, що підтверджується копією трудової книжки.

Висновком МСЕК від 21.02.2008 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності, в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 25 % з 18.02.2008 року - безстроково.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах важкого фізичного перенавантаження та несприятливого мікроклімату, просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 121 800 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_2 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та на корись держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, судом першої інстанції не враховано, що відповідно до Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, затвердженої наказом Мінохорони здоров'я України від 27.12.2001р. №528, наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається, та того, що позивач при працевлаштуванні був проінформований про шкідливі умови праці проте добровільно виконував такі роботи; розмір моральної шкоди необґрунтований, завищений та не відповідає розумності, виваженості та справедливості; вважає, що обов'язок ПАТ " Криворізький залізорудний комбінат " відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу відсутній, оскільки він є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві. Крім того у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить залишити без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване та відхилити апеляційну скаргу.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, згідно копії трудової книжки, яка міститься в матеріалах справи, працював на підприємстві відповідача на ш. Гвардійська, яка була структурним підрозділом ВО "Кривбасруда", в теперішній час ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" в період з 03.01.1979 року по 01.12.1988 рік по професії підземного бурильника шпурів; з 01.12.1988р. по 01.09.1990 р по професії підземного машиніста бурової установки; з 01.09.1990р. по 04.05.1992р.- підземним гірником очисного забою; з 04.05.1992 р. по 23.07.1998р.- підземним машиністом бурової установки; з 23.07.1998р. по 24.04.2008р.- заступником начальника підземної дільниці №24.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 11 лютого 2008 року, ОСОБА_2 було встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії). ЛН першого - другого ступеня.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П - 4 № 1 від 11 лютого 2008 року, було встановлено у п. 17, що причиною виникнення професійного захворювання є робота на протязі 29 років і 1 місяця в умовах, запиленості повітря робочої зони рівень якої перевищував ГДК: запиленість повітря робочої зони: пил з вмістом вільного кремнію діоксину кристалічного від 10% до 70% в концентраціях від 3.3 до 8.6 мг/м3 при ГДК-2.0 мг/м3.

Висновком МСЕК від 21.02.2008 року йому первинно було встановлено втрату професійної працездатності, в зв'язку з професійним захворюванням в розмірі 25 % з 18.02.2008 року - безстроково. Встановлено потребу у медикаментозному лікуванні, ВМП /а.с.8/.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як убачається з п. 19 Акту про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.02.2008 року, визначено коло осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, а саме ст.. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці: керівництво шахти "Гвардійська" ВО "Кривбасруда", ВАТ " Кривбасзалізрудком".

Крім того, суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як вона переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання. Вищенаведене спростовує доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі про обізнаність позивача про умови праці при працевлаштуванні, не знімають з відповідачів обов'язку забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, що передбачено ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці" .

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем не знімають з відповідача обов'язку виконати вимоги закону й нести відповідальність в установленому законом порядку за їх невиконання.

Необґрунтованими й такими, що суперечать нормам діючого законодавства, вважає колегія суддів доводи ПАТ " Криворізький залізорудний комбінат " про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2008 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Отже на даний час норми вказаного Закону, які покладали на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди внаслідок нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, відсутні, у зв'язку із чим доводи апеляційної скарги, щодо відсутності обов'язку відповідача сплачувати моральну шкоду колегією суддів відхиляються.

Виходячи зі змісту п.5 Рішення Конституційного суду України від 08.10.2008 року, скасування права застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності" не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України й ст. 237-1 КЗпП України їм надане право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника підприємства роботодавця або уповноваженого ним органа. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку й професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України.

У п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо.

Доводи апелянта про недоведеність факту моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки сам факт стійкої втрати працездатності, з точки зору погіршення здоров'я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди. Зазначене також випливає з положень ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Необґрунтованими вважає колегія суддів доводи апеляційної скарги відповідача щодо розміру моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції на користь позивача.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах протягом тривалого часу, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності у розмірі 25 % безстроково та тривале лікування у медичних закладах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізьдкий залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: