АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6466/14-ц Номер провадження 22-ц/786/364/15Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Чічіля В.А.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах недієздатного ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виселення та вселення,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, а позивачку разом з недієздатним сином ОСОБА_4 - вселити до цієї квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що у 1980 році разом з нині померлим чоловіком ОСОБА_5 отримали ордер на вищезазначену квартиру. Починаючи з 2004 року відповідачка вигнала ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_4 з займаної ними квартири, у зв'язку з чим позивачка разом з сином вимушені винаймати житло.

Між сторонами ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2013 року затверджено мирову угоду, за умовами якої ОСОБА_2 зобов'язувалася проводити щомісячну оплату вартості орендованого нею у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житлового приміщення у розмірі 800 грн. щомісячно та здійснювати оплату за комунальні послуги з розрахунку за двох осіб.

Відповідачка вищевказану щомісячну оплату за квартиру і комунальні послуги тривалий час не проводить, чим порушує умови мирової угоди, водночас чинить перешкоди у користуванні позивачкою та ОСОБА_4 житлом, з чого позивачка вбачає підстави для виселення ОСОБА_2 та її вселення разом з недієздатним сином до спірної квартири.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року позов задоволено частково, вселено ОСОБА_3, ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_1. У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у повернення сплаченого судового збору 121,80 грн.

В апеляційному порядку рішення місцевого суду оскаржено ОСОБА_2, посилаючись на порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Виходячи зі змісту ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів від 31 грудня 1979 року №1198, виконавчий комітет міської ради видав ОСОБА_5 у складі сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ордер №2781 від 28 січня 1980 року на квартиру АДРЕСА_1.

Вищевказана квартира була приватизована ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно з розпорядженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 11 травня 2005 року №14027/2, на підставі якого останнім видавалось свідоцтво про право власності на житло від 11 травня 2005 року.

Зазначене розпорядження виконкому від 11 травня 2005 року та свідоцтво про право власності на житло від 11 травня 2005 року визнано незаконним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 липня 2011 року.

Таким чином, спірна квартира на даний час не приватизована та до даних правовідносин підлягають застосуванню лише норми житлового законодавства, що регулюють правила користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

Станом на 13 серпня 2014 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованими є позивач ОСОБА_3 та її недієздатний син ОСОБА_6, відповідачка ОСОБА_2 та неповнолітні діти останньої: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Ураховуючи, що позивачка та її недієздатний син, як наймачі спірного житлового приміщення, у встановленому законом порядку не визнавались такими, що втратили право користування спірною квартирою, іншого житла у користуванні чи у власності не мають, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позову та вселення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до квартири.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається лише на процесуальні моменти розгляду справи щодо повідомлення сторін про час і місце судових засідань та позбавлення апелянта можливості приймати особисту участь у розгляді справи, надавати суду пояснення щодо предмету спору та необхідні докази.

Між тим, будь-яких обґрунтувань, у чому саме апелянт не погоджується з висновками суду щодо наявності правових підстав для вселення позивачів апеляційна скарга не містить. На стадії апеляційного розгляду справи доказів, на які посилається ОСОБА_2, що спростовували б висновки місцевого суду відносно встановлених у справі обставин останньою не було надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги носять характер формальних міркувань та з цих підстав відхиляються колегію суддів (ч. 2 ст. 308 ЦПК України).

За таких обставин, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення місцевого суду відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: В.А. Чічіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно:

суддя В.А. Чічіль