Справа № 369/2744/15-ц Головуючий у І інстанції Нікушин В.В.
Провадження № 22-ц/780/4457/15 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 46 02.11.2015
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:Березовенко Р.В.,
суддів:Верланова С.М., Гуля В.В.,
при секретарі:Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Управління Держземагенства у Києво - Святошинському районі Київській області, Реєстраційна служба Києво - Святошинського РУЮ Київської області про визнання недійсним та скасування рішення сесії, державного акту на право власності на земельну ділянку, договору купівлі - продажу земельної ділянки та скасування їх реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_5звернулась до суду з позовом до Боярської міської ради Києво - Святошинського району Київської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Управління Держземагенства у Києво - Святошинському районі Київській області, Реєстраційна служба Києво - Святошинського РУЮ Київської області про визнання недійсним та скасування рішення сесії, державного акту на право власності на земельну ділянку, договору купівлі - продажу земельної ділянки та скасування їх реєстрації

12 червня 2015 року позивачка подала заяву про забезпечення позову, в якій просила:

-накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_8 на підставі Державного акту НОМЕР_2 від 06.09.2007 року;

-накласти заборону на земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_8 на підставі Державного акту НОМЕР_2 від 06.09.2007 року;

-заборонити реєстраційній службі Києво - Святошинського РУЮ, Боярській міській раді проводити будь - які дії по реєстрації та відчуженню права власності в Реєстрі речових прав на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою АДРЕСА_1 яка належить ОСОБА_8 на підставі Державного акту НОМЕР_2 від 06.09.2007 року;

-заборонити Відповідачу проводити на даній земельній ділянці будь-які будівельні роботи по зведенню будівель та споруд.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2015 рокузаяву про забезпечення позову залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій просять ухвалу скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не надано доказів, які свідчать про те, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні позову, виходив з того, що заява немотивована, заявником не надано доказів на підтвердження обставин, що утруднюють чи можуть зробити неможливим в майбутньому виконання рішення у справі.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки обставини, на які посилаються позивачі в заяві про забезпечення позову, дають підстави припускати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту (заборони) на нерухоме майно (земельну ділянку), може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення заявлених позовних вимог за даним позовом, оскільки останні передбачають позбавлення права власності теперешніх власників, які без забезпечення позову можуть вільно розпорядитися предметом спору під час перебування справи у суді.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про залишення заяви про забезпечення позову без задоволення.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду першої інстанції на те, що вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд не звернув увагу, що в позовній заяві вказана адреса предмету спору: м.Боярка, вул.Деснянська, 3, а в заяві про забезпечення позову та ухвалі суду м.Боярка, вул.Деснянська, 2 і не усунув вказані недоліки під час розгляду даного питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Києво - Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з моменту набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.М.Верланов

В.В.Гуль