РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2015 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,при секретарі Вертелецькому М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Запоріжжя про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,завданої злочином, -

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що в період з 30.03.2004 р.по 06.04.2004 р.з квартири АДРЕСА_1 відбулася крадіжка,за фактом якої на місце події була викликана міліція,а при огляді місця події встановлено та зафіксовано пошкодження вхідних дверей,вікна,стін,стелі,демонтування вбудованої шафи-купе,вартість викраденого майна перевищувала 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Працівники слідчих органів протягом тривалого часу не розслідували кримінальну справу,заява про вчинення кримінального правопорушення по ч.3 ст.185 КК України була внесена до ЄРДСР лише 21.11.2014 р.

Згідно відповіді від 20.08.2015 р.,слідчий повідомив позивача про неможливість в процесі досудового розслідування встановити осіб,причетних до вчинення злочину,свідків та очевидців події,місце знаходження викраденого майна.

В результаті злочину позивачу була завдана матеріальна шкода,яка складається із вартості сімейної реліквії-канделябра 300-річної давнини-50000 євро,вартості відновлювального ремонту квартири 36100 гр.

Посилаючись на те,що до теперішнього часу особа,яка вчинила злочин,не встановлена,тривалість розслідування заподіяла йому багаторічні переживання та страждання,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.1177 ЦК України,зобов*язати Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Запоріжжя відшкодувати завдану йому злочином матеріальну шкоду,а також визначений на розсуд суду розмір моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив,що за фактом крадіжки з квартири належного йому майна він звернувся до органів міліції,які на місці події зробили все необхідне для розкриття та розслідування справи. В подальшому його було визнано потерпілим,але з незрозумілих причин ефективного розслідування не проводилось,тривало листування із слідчими органами та прокуратурою,на свої звернення позивач отримував різні за змістом відповіді. До теперішнього часу осіб,причетних до вчинення злочину,свідків та очевидців події,місце знаходження викраденого майна слідчі органи не встановили. При вчиненні крадіжки з квартири були викрадені срібні предмети,грошові заощадження,сімейна реліквія-канделябр 300-річної давнини вартістю 50000 євро. З урахуванням коштів,витрачених на ремонт квартири після крадіжки,розмір заподіяної йому злочином матеріальної шкоди був ним підрахований у сумі 83627 гр.34 коп.,до теперішнього часу шкода не відшкодована. Посилаючись на ці обставини,позивач просить суд задовольнити його вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_2,ОСОБА_3позов не визнали та пояснили,що з вини Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Запоріжжя жодна шкода позивачеві заподіяна не була,на відповідача діючим законодавством не покладено обов*язків по відшкодуванню за рахунок коштів Державного бюджету України шкоди,завданої невстановленими особами при вчиненні кримінальних правопорушень. Право позивача на відшкодування за рахунок винуватої особи завданої злочином шкоди може бути реалізовано ,оскільки розслідування кримінальної справи триває. Просили суд відмовити у позові у повному обсязі.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши позивача та представників відповідача, дослідивши надані письмові докази в сукупності,суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню на підстави встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Конституція України проголошує Україну як соціальну і правову державу, в якій людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність (ст. 3 Конституції).

Однією з важливих гарантій конституційних прав громадян на життя і здоровя та їх права власності є положення ст.56 Конституції, згідно з яким кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У розвиток цих конституційних положень,статтею 1177 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана майну громадян внаслідок злочину, у разі якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо ця особа є неплатоспроможною, відшкодовується державою. Частиною 2 цієї ж статті також передбачено, що умови та порядок відшкодування державою зазначеної шкоди встановлюються законом.

Таким чином,диспозиція ч.2 ст.1177 ЦК України має банкетний характер ,оскільки,виходячи з її змісту,випадки і порядок відшкодування шкоди Державою за рахунок коштів Державного бюджету мають передбачатися законом.

Тобто,положення ч.2 ст.1177 ЦК України можуть бути реалізовані виключно на підставі спеціального закону,який на час розгляду справи в Україні не прийнято.

Як передбачено ч.2 ст.19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування ,їх посадові особи зобов*язані діяти лише на підставі,в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно наданого Положення про Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м.Запоріжжя,до повноважень відповідача не належить відшкодування шкоди,завданої фізичній особі внаслідок вчинення кримінального правопорушення невстановленою особою.

Оскільки Державою порядок та умови відшкодування шкоди в реалізацію положень ч.2 ст.1177 ЦК України не визначено,до повноважень відповідача відшкодування шкоди потерпілому у випадку не встановлення особи, яка вчинила злочин,не належить,підстав для задоволення позову суд не встановив.

Водночас,позивач як потерпілий у кримінальному провадженні,в порядку,передбаченому ст.61,128 КПК України,має право пред*явити цивільний позов у кримінальному провадженні і цього права на час розгляду даної справи не позбавлений.

Керуючись ст.19 Конституції України,ч.2 ст.1177 ЦК України, ст. 3, 10, 11, 57, 60,212-215, 218,294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів після його проголошення шляхом подання апеляційної скарги а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.А.Галущенко