У Х В А Л А

Іменем України

30.01.2015 м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.,

суддів - Готри Т.Ю., Кеміня М.П.

при секретарі: Чийпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Свалявського районного суду від 12 березня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядку рішення Свалявського районного суду від 12 березня 2013 року, яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено, стягнуто на його користь з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 85 847,14 грн.; в рахунок погашення цієї заборгованості звернуто стягнення на належний ОСОБА_2 предмет іпотеки, шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2014 року рішення Свалявського районного суду від 12 березня 2013 року в частині вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення судових витрат з ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовної вимоги ПАТ«Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2014 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 вересня 2014 року в частині вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом не було повідомлено її належним чином про розгляд справи, внаслідок чого вона була позбавлена можливості приймати участь у розгляді справи; жодного договору іпотеки з позивачем вона не укладала; Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», встановлено тимчасову заборону на зверенння стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення касаційною інстанцією є обов'язковими для суду першої інстанції чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Матеріалами справи встановлено, що 27.07.2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ«УкрСиббанк», (надалі-Банк) був укладений кредитний договір № 0.

Згідно умов цього договору Банк надав позичальнику кредит у розмірі 10 000 доларів США на споживчі потреби, а останній зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13,5% річних та повернути кошти до 29.07.2024 року.

В подальшому сторонами цього правочину було укладено додаткові угоди до нього (від 27.07.2007 року, 11.09.2008 року, 31.01.2009 року, 20.03.2009 року), в яких сторони домовилися, зокрема, що для ідентифікації кредитного договору може застосовуватися як номер договору зазначений при укладенні так і номер в системі обліку Банку - № 2.

Для забезпечення виконання зобов'язання позичальника за цим кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 27.07.2007 року був укладений договір іпотеки № 0, згідно умов якого, остання передала Банку в іпотеку належний їй будинок загальною площею 91,9 кв.м., що знаходиться у с. Керецьки,вул. Новоселицька,189 Свалявського району .

Взяті на себе зобов'язання позичальник належним чином не виконує і станом на 15.11.2012 року у нього перед Банком виникла заборгованість в розмірі 85 847,14 грн., з яких: - заборгованість за кредитом становить 63 623,80 грн.; - заборгованість за відсотками 22 223,34 грн.

17.12.2012 року між Банком і ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема, щодо кредитного договору № 0 2), укладеного 27.07.2007 року з ОСОБА_3, а також забезпечувального договору іпотеки, укладеного 27.07.2007 року з ОСОБА_2

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання боржником умов кредитного договору банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, так як він ґрунтується на нормах матеріального права та обставинах справи.

Порядок звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно встановлений Законом України "Про іпотеку" № 898-1Y (далі - Закон № 898-1Y), ЦК України та умовами укладеного між сторонами Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 898-1Y, пп.2.1.2,2.1.4 укладеного договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону № 898-1Y, п.4 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішенням суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Враховуючи, що позичальник за кредитним дговором належним чином не виконував свої зобов»язання, унаслідок чого виникла заборгованість, позичальник та майновий поручитель вимоги позивача про погашення заборгованості залишили без задоволення, суд першої інстації дійшов обгрунтованого висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що вона не підписувала договір іпотеки не заслуговують на увагу, оскільки в самому договорі іпотеки, а також в додатковій угоді до договору іпотеки в реквізитах сторін в графі іпотекодавець наявний підпис ОСОБА_2 Іпотекодавець ОСОБА_2 не оспорювала даний договір іпотки та додаткову угоду до договору іпотеки з тих підстав, що даний підпис належить не їй, а іншій особі. Згідно приписів ст. 204 ЦК України вказаний правочин є правомірним і його умови є обов'язковими для сторін.

Що стосується посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права, то воно не може бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи (ч.3 ст. 309 ЦПК України).

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VІІ не підлягає застосуванню до даних правовідносин, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції рішення (12 березня 2013року) вказаного закону не існувало, а апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду з огляду на те законодавство, яке існувало на час його ухвалення.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Свалявського районного суду від 12 березня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді