Справа №2-952/11 28.01.2015 28.01.2015 28.01.2015
Провадження №22-ц/784/250/15
Провадження № 22ц/784/250/15 Головуючий у 1-ї інстанції Козаченко Р.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

28 січня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

при секретарі: Шпонарській О.Ю.,

за участю: відповідачки - ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 грудня 2014 року

за її заявою

про відстрочку виконання рішення суду

за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ «ПриватБанк»)

до ОСОБА_2

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

25 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2011 року за цивільною справою за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 грудня 2014 року у задоволені заяви ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову, якою задовольнити її заяву про відстрочку виконання рішення суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2011 року позов ПАТ «ПриватБанк» задоволено частково, та ухвалено про звернення стягнення на предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1, якій належить на праві власності ОСОБА_2 в рахунок погашення її заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 45998,46 доларів США (а.с.35-37).

Рішення суду набрало законної сили, але до виконання банком не звернуто, так як ним надано право банку при зверненні стягнення укласти договір купівлі-продажу відносно іпотечного майна з будь-якою особою.

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140кв.м. для квартири та 250кв.м. для житлового будинку.

Тому при наявності загальних підстав для примусового стягнення на належне відповідачу майно таке стягнення підлягає зупиненню або відстрочки в порядку, визначеному ст.ст. 217, 373 ЦПК України, на час дії Закону, за сукупністю наступних обставин: іпотечне майно виступає як забезпечення зобов'язання громадянина України за споживчим кредитом, наданим йому кредитною установою в іноземної валюті, та за умови, що таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, не перевищує площу для квартир - 140кв.м., для будинків - 250кв.м., та у власності позичальника/майнового поручителя не має іншого житлового майна.

З наданих відповідачкою до суду документів слідує, що будинок АДРЕСА_1 площею 47,6кв.м., виступає як забезпечення її зобов'язань як громадянки України за споживчим кредитом, наданим їй в іноземній валюті ПАТ «ПриватБанк», та використовується нею як місце постійного проживання, так як вона іншого нерухомого житлового майна у власності не має (а.с.11-20, 75-78, 88-89).

Таким чином, наявні усі умови для відстрочки виконання судового рішення на час дії вищевказаного Закону України.

Разом з тим, відмовляючи у відстрочки його виконання, суд першої інстанції помилково вважав, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є самостійною законодавчо закріпленою підставою, що встановлює відстрочку, а тому додаткового підтвердження необхідності такої відстрочки на підставі відповідного судового рішення не потребується.

При цьому, суд не врахував, що наявність сукупності усіх умов для застосування відстрочки у відповідності до положень вищевказаного Закону України перевіряється саме у судовому порядку.

В зв'язку з порушенням судом норм процесуального закону у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України така ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової, якою заяву ОСОБА_2 слід задовольнити та надати їй відстрочку виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Керуючись статтями 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 8 грудня 2014 року скасувати і постановити нову, якою заяву ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2011 року по цивільній справі за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, яким звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 - на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді