РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2762/15-ц

Номер провадження: 2/511/1019/15

04 листопада 2015 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря Войнікової Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Єгорівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок і господарські споруди в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 07.10.2015 року звернулася з вказаним позовом до відповідача та просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності по праву спадкування за заповітом на житлоий будинок та господарчі споруди, що розташовані по вулиці Леніна, 22 с.Хоминка Роздільнянського району Одеської області, який складається з: «А» - житлового будинку, «а»- веранди, загальною площею 105,10 кв.м., в тому числі житлова 54.20 кв.м., «Б» - сарай, «В» - граж, «Г» - погріб, який належав ОСОБА_2, померлій 02.03.2015 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.03.2015 року померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок по вулиці Леніна 22 с.Хоминка Роздільнянського району Одеської області, який складається із зазначених вище приміщень та господарських будівель і споруд. Вказаний у позові житловий будинок належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.11.1990 року. Спадкоємцями за законом до майна померлого є позивач по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 чоловік померлої, який має право на обов'язкову частку в спадковому майні та відмовився від прийняття обов'язкової долі, а також відмовився від виділу його частки в майні, яке набуте разом зі спадкодавцем у шлюбі, про шо надав відповідну заяву нотаріусу. Вони є спадкоємцями першої черги по закону після смерті ОСОБА_2 Інших спадкоємців першої черги за заповітом, та інших осіб, які б мали право на спадкування, не має. За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, яким все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право, заповіла ОСОБА_1. Позивач звернулася із заявою про отримання спадщини після смерті матері до нотаріальної контори. 29 вересня 2015 року позивач отримала відповідь нотаріальної контори про те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом їй видати неможливо, так як договір купівлі-продажу житлового будинку від 06.11.1990 року у встаноленом порядку не зареєстрований в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та є невідповідність площі житлового будинку, яка зазначена в цьому договорі та в технічному паспорті на житловий будинок. Для даного будинку законодавством не передбачено введення його в експлуатацію при оформленні права власності та він не є самовільно збудованим. Вищевикладене вимусило позивача звернення її до суду за захистом своїх невизнаних прав.

Позивач підтримала позов та просила його задовльнити, справу розглянути у її відсутності, про що надала суду заяву.

Відповідач позов визнав, про що надав заяву, підтвердив обставини, викладені у позові, та просив розглянути справу без участі свого представника

Розглянувши матеріали справи, в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, дослідивши матеріали спадкової справи №237/2015 до майна померлої 02 березня 2015 року ОСОБА_2, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступне. ОСОБА_2 померла 02 березня 2015 року. Від шлюбу має доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 39 від 26 квітня 1957 року, місце реєстрації: Розовська селищна рада Куйбишівського району Запорізької області. 27 жовтня 1979 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 Володимироичем та взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_6. 06 листопада 1990 року ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 06.11.1990 року придбала житловий будинок №22 по вулиці Леніна села Фоминка Роздільнянського району Одеської області. Договір купівлі-продажу посвідчений 06 листопада 1990 року секретарем виконкому Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, та зареєстрований в реєстрі за № 58.

Згідно технічного паспорту вд 14.05.2015 року домоволодіння складається з: «А» -житлового будинку та «а»- веранди, загальною площею 105,10 кв.м., в тому числі житлова 54.20 кв.м., «Б» -сарай, «В» - гараж, «Г» - погріб. Балансова вартість всіх будівель і споруд, згідно технічного паспорту від 14.05.2015 року, складає 259161 гривен, інвентаризаційна вартість 64788 гривен. 04 квітня 2008 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, згідно якому все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право, заповіла ОСОБА_1. 02 брезня 2015 року ОСОБА_2 померла, про що 02 березня 2015 року складено відповідний актовий запис №2423 відділом державної реєстрації актів цивільного стану міста Одеси реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої, зокрема, входить вказаний житловий будинок з господарчими спорудами. Спадкоємцями першої черги до майна померлого є його донька ОСОБА_1 Олексіївна- позивач по справі, та ОСОБА_4, чоловік померлої, який має право на обов»язкову частку та відмовився від прийняття обов»язкової долі і відмовився від виділу частки в майні, яке набуте разом зі спадкодавцем у шлюбі, про що надав відповідну заяву нотаріусу. Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, а тому вступила у володіння спадковим майном. Вона звернулася із заявою про отримання спадщини після смерті матері до нотаріальної контори. 29.09.2015 року за №3923/02-31 нотаріус надала відповідь позивачу про те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами їй видати неможливо, так як домоволодіння не зареєстроване в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та є невідповідність площі житлового будинку у договорі купівлі-продажу та в технічному паспорті на житловий будинок. Судом встановлено, що зазначена невідповідність не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, так як споруди побудовані до 1992 року, а тому не є самочинними, також не передбачена до 05 серпня 1992 року процедура введення житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Судом встановлено, що до своєї смерті ОСОБА_2 користувалася на законних підставах цим майном, ніхто не оспорював її права на домоволодіння і не оспорює на теперішній час.

Позовні вимоги основані на законі, підтверджуються доказами,дослідженими у судовому засіданні, та підлягають задоволенню у повному обсязі. При постановленні рішення суд враховує відсутність заперечень відповідача та визнання ним позову.

Керуючись ст..ст.10,11,209,212,214,215,217,218 ЦПК України, на підставі статей 328, 1216, 1218, 1220 1222, 1234, 1235,1268,1270 ЦК України, СУД,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарчі споруди, який складається з: літ «А» -житлового будинку та «а»- веранди, загальною площею 105,10 кв.м., в тому числі житлова - 54.20 кв.м., «Б» -сарай, «В» - гараж, «Г» - погріб, інвентарізаційною вартістю 64788,00 грн., що розташовані за адресою: село Хоминка вулиця Леніна №22 Роздільнянського району Одеської області, які належали на праві власності ОСОБА_8, що померла 02 березня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. В. Ільяшук