Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючий суддя Мавроді Р.Ф.

при секретарі Ганжа Т.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Гаврихів В.В.

представника 3-ї особи Бабійчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Добропілля про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Добропільського міськрайонного суду з позовом до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 14 січня 2015 року до участі у розгляді справи у якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог, було залучене відділення ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля .

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка вказала, що її чоловік ОСОБА_4 працював на шахті «Піонер» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» гірником з ремонту гірничих виробок у шкідливих та небезпечних умовах. ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання трудових обов'язків під землею її чоловік помер. Причина смерті: ішемічна хвороба серця, стенозируючий атеросклеротичний коронаросклероз, ускладнений гострою серцевою недостатністю. Було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, за наслідками якого був складений акт за формою Н-5 від 28.12.2011 року та акт про нещасний випадок на підприємстві за формою Н-1 від 28.12.2011 року.

Позивачка вказала, що втратила найдорожчу людину - чоловіка, на утриманні якого перебувала весь час спільного з ним життя. З моменту трагедії, вона постійно зазнає моральних страждань, що призводить до значного погіршення психічного стану, бо забути про болючу втрату не в змозі. Дійсно, їх шлюб з чоловіком був укладений 10 серпня 1988 року. У шлюбі в них народився у 1989 році син ОСОБА_5. Деякий час чоловік зловживав алкогольними напоями, тому вона вирішила розірвати шлюб, щоб хоч якось привести його до тями. 24 квітня 2003 року шлюб між ними був розірваний , але ж вони продовжували спільно проживати та вести спільне господарство аж до смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_2. Розірвання шлюбу дійсно подіяло на чоловіка та він перестав зловживати спиртними напоями. Вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди в результаті втрати чоловіка, померлого на виробництві у разі встановлення судом факту, яке має юридичне значення, а саме факту постійного сумісного проживання однією сім'єю разом із померлим ОСОБА_4

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги та просила суд встановити факт постійного сумісного проживання її та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 24 квітня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з відповідача на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача, діючий на підставі довіреності , позов не визнав, вважає, що позивач не довів в суді факт порушення відповідачем її законних прав, не надав доказів про спричинення їй моральної шкоди з вини відповідача. Крім того, вважає, що факт, що має юридичне значення повинен був розглянутий в окремому провадженні, а ні у позовному. Надав суду письмові заперечення та просив у задоволенні позову відмовити.

Представник 3-ї особи, діюча на підставі довіреності, просила суд вирішити позов на свій розсуд.

Вислухавши пояснення та доводи сторін, представника 3-ї особи, покази свідка, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Так, встановлено, що ОСОБА_4 працював на ш. «Піонер» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» гірником з ремонту гірничих виробок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання трудових обов'язків ОСОБА_4 помер на робочому місці. Причина смерті: ішемічна хвороба серця, стенозируючий атеросклеротичний коронаросклероз, ускладнений гострою серцевою недостатністю, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №321 від 17.11.2011 р.

У зв'язку з цим, було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, за наслідками якого був складений акт за формою Н-5 від 28.12.2011 року та акт про нещасний випадок на підприємстві за формою Н-1 від 28.12.2011 року.

Позивачка та померлий ОСОБА_4 з 10 серпня 1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сумісну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

24 квітня 2003 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 був розірваний.

Позивачка стверджує, що навіть після розірвання шлюбу з ОСОБА_4, вони залишалися проживати разом у одному будинку за адресою : АДРЕСА_1, разом виховували дитину, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні вказала, що знайома з позивачкою майже з дитинства. Остання була одружена з ОСОБА_4 тривалий час та приблизно з 2004 року подружжя разом з дітьми стали постійно проживати в с. Іверське. Її будинок знаходиться неподалік від будинку сім'ї ОСОБА_4. Про те , що між подружжям були непорозуміння та вони, навіть, розірвали шлюб, їй відомо не дуже добре. Але ж з повною впевненістю вона знає, що позивачка із своїм чоловіком проживали разом однією сім'єю та вели спільне господарство аж до смерті ОСОБА_4 Вони є сусідами, крім того, їх чоловіки разом працювали на шахті, тому вона про це достовірно свідчить. Окремого житла покійний ОСОБА_4 не мав.

Згідно копії довідки Іверської сільської ради, ОСОБА_4 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1.

Як вбачається з копій паспортів позивачки та покійного ОСОБА_4, останнє місце реєстрації обох - АДРЕСА_1 : з 30.11.2004 р. та з 13.12.2005 р. відповідно.

Крім того, слід зазначити, що в паспорті померлого ОСОБА_4 відповідний штамп про розірвання шлюбу відсутній.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язкі.

Згідно п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Таким чином, суд вважає, що факт постійного сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в період з 24 квітня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 достовірно доведений в судовому засіданні, тому в даній частині позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розглядуючі позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Позивачка зазначила, що смерть чоловіка причинили їй душевні та моральні страждання, так як вона втратила найдорожчу людину, що призвело до порушення її життєвих зв'язків і потребує додаткових зусиль для їх нормалізації.

Моральна шкода полягає в тому, що у неї виникла депресія, вона залишилася без чоловіка, який був для неї опорою та підтримкою, дана втрата привела до непоправних змін у її житті, ніколи її настрій не буде таким, як до смерті чоловіка, що призвело до порушення її нормального стану життя і потребує додаткових зусиль для його відновлення.

Вважає, що саме з вини відповідача вона втратила чоловіка, тому що роботодавець порушив законодавство про охорону праці. Моральні страждання є прямим наслідком смерті її чоловіка на виробництві, внаслідок роботи у шкідливих та небезпечних умовах на вугледобувному підприємстві.

Так, відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним орган.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 р. №20-рп, ст..1167 ЦК України та ст.. 237-1 КЗпП України, громадянам надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця).

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, відшкодовується чоловіку ( дружині), батькам ( усиновителям), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" ( з подальшими змінами та доповненнями) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній особі чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що належним відповідачем у справі є ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля», з якого і слід стягнути на користь позивача моральну шкоду, заподіяну смертю ОСОБА_4

Позивач вважає, що смерть чоловіка причинила їй душевні та моральні страждання, так як вона втратила близьку людину, що призвело до порушення її життєвих зв'язків і потребує додаткових зусиль для їх нормалізації.

Моральна шкода полягає в тому, що у неї виникла депресія, вона залишилася без чоловіка, дана втрата привела до непоправних змін у її житті, що призвело до порушення її нормального стану життя і потребує додаткових зусиль для його відновлення.

Що стосується відшкодування моральної шкоди членам сім'ї загиблого, то такі правовідносини врегульовані правовими нормами ст.1168 ЦК України.

З врахуванням викладеного, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивачки до ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» про відшкодування моральної шкоди, так як були порушені її права, оскільки з представлених суду доказів випливає заподіяння діями відповідача, винного у смерті її чоловіка, моральної шкоди позивачці, через те, що вона залишилися без рідної людини, втратила свого чоловіка і ця втрата не може бути поновлена. Все це призвело до порушення її звичного образу життя, постійних душевних страждань, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

Дані обставини знайшли своє підтвердження в поясненнях позивача, матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з розміру позовних вимог, порушення нормального укладу життя позивачки, характеру та ступеня моральних страждань, а також розумності та справедливості, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню і стягненню з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_1 50000 грн.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Відносно заперечень представника відповідача щодо неможливості сумісного розгляду вимог щодо встановлення факту , яке має юридичне значення та вимог щодо відшкодування шкоди, суд вважає їх недоречними виходячи з наступного.

Так, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до ст.. 255,271 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядається справи про встановлення фактів, якщо:

-згідно з законом такі факти породжують юридичні насідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

-чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

-заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

-встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Приймаючи до уваги, що встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу для позивачці пов'язується з наступним вирішенням спору про відшкодування моральної шкоди, сумісний розгляд вищевказаних вимог в одному позовному провадженні не суперечить вимогам чинного законодавства.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На підставі ст.ст.23,1167,1168 ЦК України, ст.3 СК України, керуючись ст.ст. 5,10,60,88,212-215,256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Добропілля про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Встановити факт постійного сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в період з 24 квітня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 ( п'ятдесят тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 ( двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення винесено у нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 19 січня 2015 року.

Головуючий суддя Мавроді Р.Ф.

16.01.2015