Справа № 610/4952/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2015 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Соколової К.А., при секретарі Матюшенко І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних та моральних збитків заподіяних злочином,

встановив:

10.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків заподіяних злочином, в якому вказує, що 17.06.2013 року вироком Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_2 був засуджений за ч.1 ст.190 КК України до 100 годин громадських робіт. Відповідно до вироку ОСОБА_2 заволодів мобільним телефоном «Treo 650 Palm One», вартістю 190 грн., який належав ОСОБА_1, заподіявши потерпілій матеріальні збитки на суму 190 грн. Матеріальні збитки позивачці не відшкодовано. У зв'язку з цим ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 завдані їй матеріальні збитки в розмірі 190 грн., а також 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позивачка до судового засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі.

Суд, врахувавши думку позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

За змістом ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судовим розглядом встановлено, що вироком 17.06.2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, відповідно до якого 01 березня 2013 року приблизно о 21.00 годині в АДРЕСА_2, ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, реалізуючи корисний умисел, зловживаючи довірою, отримав для здійснення дзвінка від ОСОБА_1 б/к мобільний телефон «Treo 650 Palm One» вартістю 190 гривень, заволодів ним і розпорядився на свій розсуд. Матеріальні збитки потерпілій не відшкодовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року N 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 5 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року N 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають, зокрема, наявність такої шкоди. При цьому, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Виходячи з загальних принципів доказування та враховуючи, що цивільним позивачем по справі є особа, яка зазнала збитків від злочину, а також зазнала порушення нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з викладеним та інших цивільних прав, суд вбачає можливість задоволення позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, Постановою ПВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»від 27 березня 1992 року N 6, Постановою ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 61, 77, 88, 212 -214 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних та моральних збитків заподіяних злочином задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, матеріальні збитки завдані злочином в сумі 190 (сто дев'яносто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2, моральну шкоду в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя