Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2015 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Кисленко О.М.

з участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

сільської ради Черкаського району ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень ради, зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень ради, зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи позов тим, що позивачка є власником домоволодіння та землекористувачем земельної ділянки по провулку Шевченка, 2 в с.Тубільці Черкаського району Черкаської області.

18.03.2015р. рішенням ОСОБА_4 сільської ради №47-4/VI було надано дозвіл позивачці на виготовлення технічної документації із землеустрою по приватизації земельної ділянки площею 0,1164га за вказаною адресою. Рішення мотивоване тим, що за ОСОБА_1 за адресою с.Тубільці пров.Шевченка, 2 згідно фактичних обмірів та зведеного кадастрового плану обліковується земельна ділянка площею 0,1164га, тому саме на таку площу земельної ділянки надано дозвіл на розробку проектної документації.

Крім цього, 18.03.2015р. рішенням ОСОБА_4 сільської ради №47-7/VI було надано дозвіл ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на розробку проекту відведення земельних ділянок загальною площею 0,30га в с.Тубільці Черкаського району по вул.Шевченка, 23 та пров.Шевченка б/н для ведення особистого селянського господарства (у спільну сумісну власність). ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є суміжними землекористувачами з домоволодінням позивачки.

Позивачка вважає, що вказані рішення ОСОБА_4 сільської ради прийняті неправомірно, порушують її права, оскільки вона має право на отримання у власність земельної ділянки, площею 0,15га.

Рішенням правління колгоспу ім..Мічуріна с.Тубільці від 18.05.1983р. №5 ОСОБА_7 (колишньому чоловікові позивачки) була наділена земельна ділянка площею 0,15га. Дане рішення відповідає вимогам п.3 ст.78 ЗК УРСР.

ОСОБА_4 сільська рада неодноразово видавала довідки ОСОБА_1: №523 від 29.04.2014р. де вказано, що по пров.Шевченка, 2 в с.Тубільці обліковується земельна ділянка загальною площею 0,20га, біля будинку обліковується 0,11га., яка не приватизована; №982 від 01.07.1992р., де вказано, що за ОСОБА_1 рахуються земельні ділянки, площею 0,23га; №718 від 04.08.1996р., де вказано, що ОСОБА_1 має присадибну земельну ділянку в кількості 0,20га., на якій вирощує с/г продукти.

Позивачка вказує, що згідно зведеного кадастрового плану, складеного ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» у її фактичному користуванні за адресою провул.Шевченка, 2 в с.Тубільці знаходиться земельна ділянка, площею 0,1164га. Хоча згідно вищевказаних документів вона має право користуватися земельною ділянкою за вказаною адресою, площею 0,15га. Оскільки колишньому чоловікові позивачки було надано право на земельну ділянку площею, 015га, яке в подальшому перейшло до позивачки, тому позивачці має бути надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки саме площею 0,15га, а не 0,1164га, як це вказано в оспорюваному рішенні ради.

Позивачка вказує, що ОСОБА_4 сільська рада, надаючи дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки відповідачам площею 0,30га, позбавляє її можливості приватизувати земельну ділянку, площею 0,15га., яка закріплена за її домоволодінням.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити: визнати незаконними та скасувати рішення ОСОБА_4 сільської ради від 18.03.2015р. №47-4/VI та від 18.03.2015р. №47-7/VI, та зобовязати ОСОБА_4 сільську раду розглянути питання щодо надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,15га за адресою провул.Шевченка, 2 в с.Тубільці Черкаського району Черкаської області.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечив, та пояснив суду, що він із своєю дружиною ОСОБА_6 у 2006 році купили домоволодіння по вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці. Вони є суміжними землекористувачами із домоволодінням ОСОБА_1 Загальна площа земельної ділянки біля їх домоволодіння складає 0,30га по вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці, а також ще 0,14га по провулку Шевченка б/н в с.Тубільці. Вони придбали вказане домоволодіння в тих межах, що існують і по даний час і користуються земельною ділянкою біля свого домоволодіння по фактичних межах. Земельну ділянку позивачки вони не захоплювали, межу не порушували. На даний час у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не оформлені правовстановлюючі документи на їх земельну ділянку, однак вони їх бажають оформити згідно тих фактичних меж, по яких було придбане домоволодіння вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці. Права позивачки вони не порушували. Тому, ОСОБА_3 вважає правомірним рішення ОСОБА_4 сільської ради №47-7/VI від 18.03.2015р. про надання їм дозволу на розробку проекту відведення земельних ділянок загальною площею 0,30га.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо позовних вимог ОСОБА_1, просив відмовити в задоволенні позову, вважаючи позов безпідставним, пояснивши, що ОСОБА_3 правомірно було виділено земельні ділянки загальною площею 0,44га (0,30га та 0,14га) в с.Тубільці. Позивачці ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1164га, по фактичному користуванню, оскільки за вказаним домоволодінням хоча і обліковується земельна ділянка площею 0,15га, однак фактично в наявності є лише 0,1164га. Тому, вважає оспорювані рішення ОСОБА_4 сільської ради правомірними.

Відповідач ОСОБА_6 у судове засідання повторно не зявилась, неповідомивши про причину неявки, хоча належним чином викликалась у судові засідання. Всі учасники процесу не заперечували щодо розгляду справи без участі ОСОБА_6

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння та землекористувачем земельної ділянки по провулку Шевченка, 2 в с.Тубільці Черкаського району Черкаської області.

ОСОБА_6 та ОСОБА_3 проживають в домоволодінні по вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці. та є суміжними землекористувачами із домоволодінням ОСОБА_1

Рішенням правління колгоспу ім..Мічуріна с.Тубільці від 18.05.1983р. №5 ОСОБА_7 (колишньому чоловікові позивачки) була наділена земельна ділянка площею 0,15га.

ОСОБА_4 сільською радою неодноразово видавались довідки ОСОБА_1: №523 від 29.04.2014р. де вказано, що по пров.Шевченка, 2 в с.Тубільці обліковується земельна ділянка загальною площею 0,20га, біля будинку обліковується 0,11га., яка не приватизована; №982 від 01.07.1992р., де вказано, що за ОСОБА_1 рахуються земельні ділянки, площею 0,23га; №718 від 04.08.1996р., де вказано, що ОСОБА_1 має присадибну земельну ділянку в кількості 0,20га., на якій вирощує с/г продукти.

Згідно рішення ОСОБА_4 сільської ради №47-4/VI від 18.03.2015р. було надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення технічної документації із землеустрою по приватизації земельної ділянки площею 0,1164га за вказаною адресою. Рішення мотивоване тим, що за ОСОБА_1 за адресою с.Тубільці пров.Шевченка, 2 згідно фактичних обмірів та зведеного кадастрового плану обліковується земельна ділянка площею 0,1164га, тому саме на таку площу земельної ділянки надано дозвіл на розробку проектної документації.

Згідно рішення ОСОБА_4 сільської ради №47-7/VI від 18.03.2015р. було надано дозвіл ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на розробку проекту відведення земельних ділянок загальною площею 0,30га в с.Тубільці Черкаського району по вул.Шевченка, 23 та пров.Шевченка б/н для ведення особистого селянського господарства (у спільну сумісну власність).

Згідно діючого законодавства орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.«г» ч.З цієї статті, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

На підставі ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Разом з цим, згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачкою та її представником не доведено та не надано будь-яких доказів того, які саме права, свободи або інтереси позивачки порушені внаслідок прийняття ОСОБА_4 сільською радою рішення від 18.03.2015р. №47-7/VI. Позивачкою не доведено, в чому саме полягає порушення її прав, внаслідок прийняття такого рішення. До суду не надано будь-яких доказів (зокрема висновків компетентних органів, обмірів землевпорядних організацій, технічної документації, тощо), які б вказували на те, що внаслідок прийняття ОСОБА_4 сільською радою рішення від 18.03.2015р. №47-7/VI щодо надання дозволу ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на розробку проекту відведення земельних ділянок загальною площею 0,30га, - були порушені права позивачки, зокрема зменшилась площа її земельної ділянки, була захоплена чи безпідставно зайнята частина її земельної ділянки, порушені межі чи інше.

Згідно матеріалів справи та пояснень учасників процесу вбачається, що ОСОБА_4 сільською радою був наданий дозвіл ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на розробку проекту відведення земельної ділянки по вул.Шевченка, 23 в с.Тубільці. (у сумісну власність) площею 0,30га, тобто на ту площу, яка й обліковувалась за вказаним домоволодінням раніше і в тих межах, згідно яких відповідачами ОСОБА_6 і ОСОБА_3 було придбане домоволодіння у 2006 році.

З матеріалів справи та аналізу діючого земельного законодавства вбачається, що площа земельної ділянки, яка наділялася/наділяється особі за рішенням компетентного органу (правління колгоспу, місцевої ради, тощо) є орієнтовною і може не співпадати із площею земельної ділянки згідно її фактичних обмірів, проведених землевпорядною організацією при оформленні земельно-технічної документації на земельну ділянку і така фактична площа земельної ділянки може бути меншою або більшою від наділеної площі земельної ділянки.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам закріплені в ст.121 ЗК України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 сільська рада розглянула питання про надання дозволу позивачці на виготовлення технічної документації із землеустрою по приватизації земельної ділянки та прийняла рішення від 18.03.2015р. №47-4/VI, яке є достатньо обґрунтованим і прийнятим у законний спосіб, тому суд вважає що немає підстав зобовязувати ОСОБА_4 сільську раду повторно розглянути дане питання.

Підстав для визнання незаконними та скасування оспорюваних рішень ОСОБА_4 сільської ради суд не вбачає.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, недоведеними позивачем, а тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень ОСОБА_4 сільської ради від 18.03.2015р. №47-4/VI та від 18.03.2015р. №47-7/VI, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Повний текст рішення складений 27 липня 2015 року.

Суддя: ОСОБА_8