Справа № 337/1307/15-ц
Провадження № 2/337/773/2015р.
13 травня 2015 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі головуючого - судді Кучерук І.Г.
з участю секретаря Алуф Є.В.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного Товариства "ДЕЛЬТА БАНК" про зобов'язання видати грошові кошти з банківських рахунків та захист прав споживачів
27.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про дострокове припинення вищезазначених банківських вкладів.
04.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Відповідача по справі з заявою про повернення грошових коштів які знаходяться на рахунках. Станом на 06.03.2015 року грошові кошти не повернуті.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить ухвалити заочне рішення.
Відповідач ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" до суду не з'явився, надав заперечення на позов. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідач ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" у запереченнях на позов вказав, що додані до позовної заяви звернення до Банку, не є допустимими доказами належного звернення, так як, Інструкцією про проведення касових операцій банками в Україні, яка затверджена постановою правління Нацбанку України 01.06.2011р. № 174 встановлена відповідна форма заяви, яка є обов'язковою при обслуговуванні рахунку. Жодного документу (заяви на видачу готівки встановленої форми) позивача, яку б не виконав Банк, Позивачем не надано. Вважають, що позивачем жодним чином не доведено належними процесуальними доказами законності своїх позовних вимог щодо протиправності дій Банку із виконання своїх зобов'язань за Договором на відкриття та обслуговування поточного рахунку.
Також вказали, що Банк не є набувачем спірних коштів і не має повноважень з розпорядження особистими коштами клієнта, що є власністю останнього, поза межами договору між Банком і клієнтом. Жодним договором та нормативно-правовим актом не передбачена можливість стягнення з банку коштів, які належать клієнту та зберігаються на його рахунку, оскільки банк не набуває право власності на ці кошти.
На підставі рішення №51 від 02.03.2015, прийнятого виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" з 03.03.2015 року діє тимчасова адміністрація. Відповідно до п.1 ч.5 ст.36 Закону України про систему гарантування вкладів фізичних осіб, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. А відповідно до п.2 цієї статті, також забороняється примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладання арешту на кошти та майно банку. Виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Позивач, якщо він має майнову вимогу до банку, на захист якої подано позов, є кредитором банку, отже щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду. Позивач звернувся до Банку з заявами про повернення належних йому коштів під час дії тимчасової адміністрації. Просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Сторони підписали договори, та тим самим виявили свою згоду з усіма розділами та пунктами договорів та зобов'язувалися їх виконувати.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до копії довідки від 27.02.2015 року на поточному рахунку № НОМЕР_4, станом на 27.02.2015 року, доступно для користування 304397,81 грн.
10.03.2015 року ОСОБА_1 звертався до ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК" з заявою про видачу коштів з поточних рахунків.
Відповідно до ст. 1066 ЦК України банк не має права встановлювати не передбачені договором або законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, відповідно до вимог ст. 1074 ЦК України, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Таке ж застереження щодо обмеження прав клієнта або вкладника встановлено і ст. 59 Закону України "Про банки та банківську діяльність".
Отже, відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти позивача, які перебувають на рахунках відповідача, на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною.
Позов також пред`явлено про повернення грошових коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам ст. 533 ЦК України.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим 25.12.2013 року при розгляді цивільної справи № 6-140цс13, відповідно до якого: за змістом ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахувати на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж Банку, в якому вкладник може зняти кошти чи проводити розрахунки з допомогою. Платіжної банківської карти). У випадку перерахування коштів на поточний рахунок вкладника в цьому ж Банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.
Крім того, відповідно до п. 10.11 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, незалежно від того, на яких умовах укладався договір банківського вкладу (на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу з закінченням установленого договором строку чи на інших умовах повернення вкладу), банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника - фізичної особи.
Таким чином, оскільки банк не виконав свого обов'язку з видачі вкладу на вимогу вкладника, вказану суму коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку.
02.03.2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015р. №150 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, строком на три місяці.
Укладаючи договір банківського вкладу, банк брав на себе певні ризики, а тому погіршення економічної ситуації в країні не є підставою для невиконання ним своїх договірних зобов'язань.
Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: "Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.
Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини": "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права".
Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Та обставина, що грошові кошти позивачу станом до теперішнього часу не повернуті з його рахунків, не оспорювалось, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що винесення рішення про стягнення з банку будь-яких грошових сум в судовому порядку під час дії в банку тимчасової адміністрації суперечить чинному законодавству України та те, що це буде подвійне стягнення, так як позивач просить суд не стягнути грошові кошти, а зобов'язати відповідача видати належні йому грошові кошти з поточних рахунків.
Судові витрати у справі складаються з судового збору, від його сплати позивач звільнений відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" , тому, в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.
На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 197, 224-233 ЦПК України, ст. 526, 533, 625, 1058, 1066, 1074 ЦК України, ст. 59, 66 Закону України "Про банки та банківську діяльність", суд -
Позовні вимоги задовольнити.
На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.
Рішення може бути переглянуто Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів.

Суддя: