УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Попович О.В., Ситнік О.М.,

за участю прокурора Копакова В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури Полтавської області, ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, які порушують презумпцію невинуватості,

за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до прокуратури Полтавської області, ОСОБА_4, в якому просив визнати незаконними дії прокуратури Полтавської області в особі старшого прокурора Полтавської області ОСОБА_4, які полягали в порушенні презумпції невинуватості відносно ОСОБА_3

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що він перебуває під вартою у кримінальному провадженні № 0000192 за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 377, ч. 3 ст. 27, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України за фактами вбивства судді Автозаводського районного суду

м. Кременчука ОСОБА_6 та міського голови м. Кременчука

ОСОБА_7 Позивач категорично заявляє про свою невинуватість і не причетність до цих злочинів, а протиправні дії зі сторони прокуратури Полтавської області в особі її працівників є порушенням його основоположних і конституційних прав, передбачених Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Порушення прав ОСОБА_3, передбачених Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, полягали, зокрема в тому, що прокурор ОСОБА_4., який бере участь у розслідуванні кримінальної справи відносно ОСОБА_3, до ухвалення вироку у справі офіційно поширив громадськості через засоби масової інформації відомості відносно ОСОБА_3 як замовника вбивств, сформувавши тим самим внутрішнє переконання у громадськості щодо винності ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 лютого

2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 11 березня

2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 лютого

2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким визнати незаконними дії прокуратури Полтавської області в особі старшого прокурора Полтавської області ОСОБА_4, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особі, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся з позовом до прокуратури Полтавської області, старшого прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_4, в якому просив визнати дії органів досудового слідства та прокуратури незаконними, оскільки прокурором нібито порушено презумпцію невинуватості шляхом заяви від 10 вересня 2014 року засобам масової інформації про те, що позивачу пред'явлено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні щодо організації ним вбивства судді ОСОБА_6. і зараз він є організатором вбивств ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_3 оскаржує дії прокурора щодо розгляду його заяви про злочин.

Відповідно до ст. 62 Конституції України <nau://ukr/254к/96-ВР|st62> особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

У частинах 1, 2, 5 ст. 17 КПК <nau://ukr/4651-17|st17> України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно із частиною 1 статті 24 КПК України <nau://ukr/4651-17|st24> кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України <nau://ukr/4651-17|st303> встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Разом з тим з матеріалів справи та доводів позовної заяви вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_3 зводяться до захисту честі, гідності та ділової репутації чи спростування інформації, розповсюдженої представником прокуратури.

Відповідно до ст. 299 ЦК України <nau://ukr/435-15|st299> фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» <nau://ukr_001700-09> при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти, зокрема: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Проте, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції, як і суд апеляційної інстанції на зазначене уваги не звернули та відмовили в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, при цьому не визначились з характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню, не з'ясували, у чому полягають незаконні дії, які порушують права позивача, та не уточнили позовні вимоги.

Належним чином встановивши фактичні обставини та дослідивши докази, суд має надати їм оцінку на відповідність наведеним вище нормам матеріального права.

При цьому рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим (ч. 1 ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213>), суд має дослідити всі докази та доводи сторін і надати їм належну оцінку, а результати цієї оцінки відобразити у рішенні (ст. 212 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st212>). Аналогічні вимоги містяться у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, яка є частиною національного законодавства.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, правовідносини між сторонами не визначені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> є підставою для їх скасування.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338>, оскільки порушення закону допущені як районним судом, так і апеляційним, справа підлягає направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 лютого

2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 11 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко О.В. Попович О.М. Ситнік