Справа №487/9166/14-ц 12.10.2015 12.10.2015 12.10.2015
Провадження №22-ц/784/1823/15
Справа №487/9166/14-ц
Провадження №22ц/784/1823/15 Суддя першої інстанції Боброва І.В.
Категорія 47 Суддя-доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Ухвала

Іменем України

12 жовтня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Лівшенко О.С.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 травня 2015 року, ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, Миколаївської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, Миколаївської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, на обґрунтування якого зазначав, що йому належить 21/100 частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідною часткою прилеглих до нього господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, співвласниками якого є відповідачі.

Земельна ділянка на якій розташований зазначений будинок не була поділена між співвласниками та не було встановлено порядку користування нею, але на теперішній час між ним та іншими співвласниками виникають суперечки з приводу користування нею.

Посилаючись на те, що розмір земельної ділянки, якою він користується, повинен відповідати розміру його частки у будинку, позивач просив визначити порядок користування земельною ділянкою між усіма співвласниками будинку виходячи із частки кожного.

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Зазначав, що 21 серпня 2014 року він отримав в дар від ОСОБА_3 21/100 частку у праві спільної часткової власності на вищевказаний житловий будинок. Відповідачам належить решта будинку у відповідних частках, зокрема, ОСОБА_3- 21/100 частка, ОСОБА_2 - 23/50 частки та ОСОБА_6 - 6/50 частки.

Оскільки до цього часу між співвласниками не було укладено угод щодо порядку користування земельною ділянкою, з приводу якого виникають спори між власниками будинку, просив визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток кожного із співвласників у житловому будинку.

Вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 вересня 2014 року об'єднані в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3

Наступною ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 13 жовтня 2014 року залучено до участі у справі в якості належного відповідача Миколаївську міську раду.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 травня 2015 року позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволені.

Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи №125-021 від 02 квітня 2015 року, проведеної судовим експертом Регіональної торгово - промислової палати Миколаївської області, графічно викладеному в додатку №1 до експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на те, що визначений судом порядок користування земельною ділянкою фактично порушує її права, як власника, оскільки унеможливлює виділення її частки у будинку в окрему адресу, а також порушення місцевим судом норм процесуального права, просила скасувати судове рішення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 і зустрічний позов ОСОБА_4 та визначаючи порядок користування земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно з першим варіантом висновку №125-021 судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.356,357, ч.1 ст.358 ЦК України та врахувавши постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» виходив з того, що такий порядок користування спірною земельною ділянкою не буде порушувати звичайного порядку користування, прав сторін та не тягне за собою необхідності у виплаті компенсації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За правилами ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду (ст.42 ЗК України чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.ч.2,4 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Окрім того, з 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст.377 ЦК України і ст.120 ЗК України в редакції Закону України №1702 - VI від 05 листопада 2009 року.

Згідно роз'яснень, викладених у п.п.19, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Викладене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відтак, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, визначаючи порядок користування земельною ділянкою, повинен це враховувати і виділяти у користування співвласнику ділянку, розмір якої відповідає розміру його частки у спільному майні, тобто, обирати такий варіант, при якому площа ділянок, які виділяються співвласникам, найбільше відповідають їхнім ідеальним часткам.

З матеріалів справи вбачається, що сторонам по справі, за різних правових підстав, належить на праві спільної часткової власності житловий будинок АДРЕСА_1, зокрема: по 21/100 частки будинку належить ОСОБА_3 і ОСОБА_4 кожному, 23/50 частки належить ОСОБА_2 та 6/50 частки зареєстровано за ОСОБА_6

Водночас, сторони є фактичними користувачами земельної ділянки за вищевказаною адресою.

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 не змогли досягти згоди з іншим співкористувачем щодо порядку користування земельною ділянкою, у зв'язку з чим скористалися своїм правом на встановлення такого порядку судом, подавши відповідні позови.

З урахуванням предмету спору, судом першої інстанції було призначено судову будівельно - технічну експертизу та висновком проведеної у справі експертизи встановлено, що фактична площа спірної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 складає 758.6 кв.м., що на 8.6 кв.м. більше, ніж зазначено у рішенні виконавчого комітету Миколаївської міської ради (а.с.75 - 90). При цьому, межі землекористування не визначались.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з того, що є підстави для встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою відповідно до першого варіанту судової будівельно - технічної експертизи №125-021 від 02 квітня 2015 року.

При цьому, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №125-021 від 02 квітня 2015 року, проведеної судовим експертом Регіональної торгово - промислової палати Миколаївської області, було запропоновано два варіанти порядку землекористування за існуючим порядком користування та відповідно до ідеальних часток у праві власності та виходячи з фактичної площі земельної ділянки 758.6 кв.м.

Втім, перший варіант судової будівельно - технічної експертизи - за існуючим порядком землекористування є найбільш доцільним, оскільки права інших землекористувачів, які не вимагали виділення їм окремо земельних ділянок, не порушуються та останні будуть спільно користуватись рештою земельної ділянки. Даний варіант враховує, виходячи з розташування будинку, можливість нормального користування всіма співвласниками, в тому числі, забезпечує доступ до всіх приміщень, господарських споруд і здійснення догляду.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що визначений судом варіант користування земельною ділянкою є несприятним, оскільки фактично унеможливлює виділення її частки у домоволодінні в окрему адресу, не має правого значення для вирішення справи, оскільки вказане не знайшло свого підтвердження, як того вимагає положення ст.60 ЦПК України.

Переконливих доказів необхідності визначення порядку користування спірною земельною ділянкою за іншим варіантом експертизи чи проведення додаткової судової будівельно - технічної експертизи, відповідачем ОСОБА_2 суду не надано.

Що ж до тверджень особи, яка подала апеляційну скаргу, про наявність процесуальних порушень при розгляді судом першої інстанції даної цивільної справи, то вони не можуть слугувати скасуванню оскарженого рішення, оскільки частина з них не має підтвердження, а ті ж, що мали місце, носили формальний характер і не вплинули на результат вирішення справи.

Будь - яких інших доводів, що спростовують висновки місцевого суду і містять посилання на такі порушення норм матеріального і процесуального права, щоб могли бути підставою для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, тому підстав для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: