Суддя Горчакова О. І.
Справа № 644/6691/15-ц
Провадження № 2/644/2036/15
21 липня 2015 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судовим засіданням судді Горчакової О.І.,
секретаря судових засідань - ОСОБА_1
представника позивача, який діє в інтересах Держави в особі Харківської міської ради, - прокурора прокуратури Орджонікідзевського району міста Харкова - ОСОБА_2 .
відповідача ОСОБА_3,
треті особи: представника Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4,
приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - ОСОБА_5В,
ОСОБА_6 - не зявилась;
розглянувши у судовому засіданні у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова у м. Харкові матеріали цивільної справи за позовною заявою заступника прокурора Орджонікідзевського району міста Харкова який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 - «Про визнання недійсним правочину, припинення права власності»,
До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов цивільний позовом заступника прокурора Орджонікідзевського району міста Харкова який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 - «Про визнання недійсним правочину, припинення права власності» (а.с. 1-100).
Позивач прохає: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №316 будинку №77 по ОСОБА_7 Каркача в м. Харкові, від 31.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 за реєстраційним №1160; припинити право приватної власності ОСОБА_3 на квартиру №316 будинку №77 по ОСОБА_7 Каркача в м. Харкові.
В позовній заяві зазначається, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.09.2012 у справі №2029/2679/12 у звязку зі смертю власника ОСОБА_8 кімнату №316 будинку готельного типу №77 по ОСОБА_7Каркача в м. Харкові визнано відумерлою спадщиною та передано у власність територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради. Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про комунальну власність м. Харкова» від 03.07.2013 №1211/13 квартиру №316 по ОСОБА_7Каркача, 77 в м. Харкові прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Харкова. За даними КП «Харківське міське БТІ» право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.02.1996 Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстр. №2-924.
Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 31.07.2013 посвідчено зазначений договір купівлі-продажу та зареєстровано в реєстрі за №1160. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, розглянувши заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_5, зареєстрованого за реєстр.№1160, прийнято рішення, індексний №4600991 від 31.07.2013 о 11 год. 48 хв., про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру №316 будинку №77 по ОСОБА_7Каркача в м.Харкові.
ОСОБА_9, достовірно знаючи, що квартира №316 будинку №77 по ОСОБА_7Каркача в м.Харкові, не приватизована та належить територіальній громаді м.Харкова, з метою заволодіння чужим майном та придбання права на майно вступила в змову з ОСОБА_11 ОСОБА_11, використовуючи підроблений паспорт громадянина України на імя ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, серія МН №808939, представився власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1998, виданого органом приватизації «Житлового фонду» ВАТ «Харківський тракторний завод», з метою оформлення договору купівлі-продажу та подальшого продажу зазначеного майна ОСОБА_3 ОСОБА_9 використовувала підроблений паспорт на імя ОСОБА_3, серія ММ №207654 з метою підготовки та одержання всіх необхідних довідок та документів, зокрема, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічного паспорту, довідки про склад сім`ї, звіту про оцінку майна, тощо та укладання договору купівлі-продажу квартири №316 будинку №77 по ОСОБА_7Каркача в м. Харкові.
Представника позивача, який діє в інтересах Держави в особі Харківської міської ради, - прокурор прокуратури Орджонікідзевського району міста Харкова - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 132).
ОСОБА_3 надала письмовий відзив на позов, вказала, що підтримує повністю вимоги позивача про визнання недійсним договір купівлі-продажу квартири № 316. Вказала, що вказана квартира ніколи не належала їй. Заперечувала свою участь у даній справі як відповідача, адже підчас здійснення вищевказаного правочину громадянки України за паспортом №ММ207654, виданим 27.04.1999 р. Київським РВ ХМУ УМВС України, вже 6 років фізично і юридично не існувало, адже паспорт №ММ207654 був втрачений разом з довідкою про ідентифікаційний код та іншими цінними речами у травні 2007 року. 12.06.2007 року Київським РВ ГУМВС України було видано новий паспорт №МН921813, що засвідчує мою особу як громадянки України для здійснення цівільно-правових угод та банківських операцій згідно з Постановою Верховної Ради України від 02.09.1993р ( а.с.130).
Представника Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4, проти задоволення позовних вимог не заперечував, надав письмові пояснення по справі, вказав, що державна реєстрація речових прав на нерухоме, відповідно до абзацу першого ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, саме внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 11.02.2010 № 1878-УІ, встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 01.01.2013 (див. частину 2 Прикінцевих та перехідних положень). Державній реєстрації, відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Таким чином, в Україні, на теперішній час, встановлено та діє заявний публічно- правовий порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, відповідно до ч. 7 ст. Закону, проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав, крім випадків, установлених абзацами другим і третім частини пятої цієї статті. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав, відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 15 Закону визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Заявник, відповідно до п. 13 Порядку, подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита. Отже, заявник в процедурі державної реєстрації речових прав самостійно формує, передбачений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень пакет документів, складає та подає до органу державної реєстрації за місцем розташування такого майна заяву, встановленої форми (ас.137-139).
Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - ОСОБА_5В проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 133).
ОСОБА_6 - не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомила, заперечень на позов не надала. Правом участі представника у судовому засіданні не скористалась.
Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України
Судом установлено:
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.09.2012 у справі №2029/2679/12 у звязку зі смертю власника ОСОБА_8 кімнату №316 будинку готельного типу №77 по бульвар І.Каркача в м. Харкові визнано відумерлою спадщиною та передано у власність територіальної громади м.Харкова в особі Харківської міської ради (а.с.10-11)

Рішенням 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання «Про комунальну власність м. Харкова» від 03.07.2013 №1211/13 квартиру АДРЕСА_1 прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Установлено, що за даними КП «Харківське міське БТІ» право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.02.1996 Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстр. №2-924 (а.с.22).

В провадженні Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області знаходилось кримінальне провадження №0000007 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_9, використовуючи підроблений паспорт ОСОБА_3, за попередньою змовою з ОСОБА_11, який використовуючи підроблений паспорт на імя ОСОБА_10, на підставі підроблених документів 31.07.2013 уклали договір купівлі-продажу квартири №316 будинку готельного типу №77 по бульвар І.Каркача в м. Харкові, згідно з яким ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_10 вказану квартиру. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 31.07.2013 посвідчено зазначений договір купівлі-продажу та зареєстровано в реєстрі за №1160 (а.с.9).

Установлено, що Державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, розглянувши заяву ОСОБА_3 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_5, зареєстрованого за реєстр.№1160, прийнято рішення, індексний №4600991 від 31.07.2013 о 11 год. 48 хв., про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру №316 будинку №77 по ОСОБА_7Каркача в м. Харкові.

Судом зясовано, що ОСОБА_11, використовуючи підроблений паспорт громадянина України на імя ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, серія МН №808939, представився власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1998, виданого органом приватизації «Житлового фонду» ВАТ «Харківський тракторний завод», з метою оформлення договору купівлі-продажу та подальшого продажу зазначеного майна ОСОБА_3 ОСОБА_9 використовувала підроблений паспорт на імя ОСОБА_3, серія ММ №207654 з метою підготовки та одержання всіх необхідних довідок та документів, зокрема, витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, технічного паспорту, довідки про склад сім`ї, звіту про оцінку майна, тощо та укладання договору купівлі-продажу квартири №316 будинку №77 по ОСОБА_7Каркача в м.Харкові. ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11, діючи за попередньою змовою, на підставі договору купівлі-продажу від 31.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_5 за реєстраційним №1160, 31.07.2013 зареєстрували право власності начебто ОСОБА_3 на вищевказану квартиру вартістю 69400 грн. (а.с.30-31)

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, - приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави.

Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 215 ЦК України недійсний правочин це правочин, що не відповідає вимогам закону. Він породжує не ті права і обов'язки, яких бажали його учасники, а правові наслідки, котрі прямо передбачені у законі.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Позивачем було надано достатньо доказів, у підтвердження того, що під час укладання оспорюваного договору купівлі-продажу квартири №316 будинку №77 по ОСОБА_7 Каркача в м.Харкові від 31.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_5 за реєстраційним №1160, було порушено загальні вимоги законодавства щодо правочинів, додержання яких є необхідним для чинності правочинів, а саме, ч.ч.2, 3, 5 ст.203 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до Цивільного кодексу України усі фізичні особи мають цивільну правоздатність (ст. 25 ЦК України). Для визнання осіб суб'єктами цивільного права необхідна наявність цивільної правосуб'єктності, тобто їхньої право- та дієздатності.

Установлено, що на момент вчинення вказаних вище правочинів ОСОБА_10 не мав права власності на квартиру №316 будинку №77 по ОСОБА_7Каркача в м. Харкові, що свідчить про відсутність у нього цивільної дієздатності.

Зміст правочину складають його істотні умови. Єдиною істотною умовою договору купівлі-продажу є умова предмету договору.

Установлено, що умова щодо предмету договору купівлі-продажу квартири №316 будинку №77 по ОСОБА_7Каркача в м. Харкові, у спірних правовідносинах не додержана належним чином, оскільки не відповідає дійсності фактична приналежність предмету договору на праві власності ОСОБА_10 (продавцю) в момент укладання договору, а саме: передачі квартири ОСОБА_3 (покупцю).

Відповідно до вимог ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Однак, укладення вказаних правочинів не могло відповідати внутрішній волі ОСОБА_10, оскільки останньому не було відомо про укладання від його імені спірного договору.

Частиною 5 ст.203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Всупереч вказаному положенню, укладення вказаного правочину не могло бути спрямоване на реальне настання наслідків, оскільки він укладений на підставі підроблених документів усупереч вимогам чинного законодавства.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст. 229 ЦК України) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові від 6 листопада 2009 року № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" У відповідності до п. 23 правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Таким чином, правочин, вчинений від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_3 на підставі підроблених документів, є недійсним..

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, оскільки є цілком обґрунтовані.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву заступника прокурора Орджонікідзевського району міста Харкова який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_6 - «Про визнання недійсним правочину, припинення права власності» - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №316 будинку №77 по ОСОБА_7 Каркача в м. Харкові, від 31.07.2013, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 за реєстраційним №1160.

Припинити право приватної власності ОСОБА_3 на квартиру №316 будинку №77 по ОСОБА_7 Каркача в м. Харкові.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Орджонікідзевським районним судом міста Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Суддя: О.І. Горчакова