У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Дергачової Н.В.,

при секретарі Меркуловій Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгороді, заяву старшого державного виконавця міського відділу управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Закарпатській області про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1, звернувся до суду з зазначеною заявою, мотивуючи її тим, що виконанні у міському відділі державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження по примусовому виконанні: виконавчого листа № 2-2003/11 виданий 14.02.2012 року Ужгородським міськрайонним судом про: «Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 2963, 88 грн. та держмито у розмірі 51 грн. та 120 грн., суми витрат з інформаційно-технічного забезпечення».

12.11.2013 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції відповідно до вимог ст.ст. 17,19,20 та 25 Закону України «Про виконавче провадження, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ЄДРВП № 40936178 та надано строк для самостійного виконання рішення суду до 19.11.2013 року.

У строк наданий для самостійного виконання, рішення суду боржником не виконано.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір відступлення права вимоги. Відповідно до п.2.1, 2.2 Договору банк відступає новому кредитору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком новому кредитору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей стають дійсними для нового кредитора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до нового кредитора переходять всі повязані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкції та інших обовязкових платежів.

Старший державний виконавець міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1В та боржник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені належним чином, але їх неявка не перешкоджає вирішення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні даного подання слід відмовити..

Згідно договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року укладеним між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», банк відступає новому кредитору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку. Проте в матеріалах справи відсутні докази відступу права вимоги від «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» саме за виконавчим листом № 2-2003/11, виданим Ужгородським міськрайонним судом 14.02.2012 року про:

«Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 2963, 88 грн. та держмито у розмірі 51 грн. та 120 грн., суми витрат з інформаційно-технічного забезпечення».

Відповідно до статті 378 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Під правонаступництвом у виконавчому проваджені необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа №6-122 цс 13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобовязанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а заявником не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог, а саме не додано договору відступлення права вимоги укладеного 17.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», саме щодо боргу ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 2-2003/11 виданого 14.02.2012 року, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 64, 378 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви старшого державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1, про заміну сторони виконавчого провадження №40936178 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Дергачова