Справа № 507/2388/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2015 р. смт. Любашівка

Любашівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Вужиловського О.В.

при секретарі Вододюк В.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, поданим в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3, АТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я в сумі 100000 грн. та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_5 до ОСОБА_3, АТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я в сумі 100000 грн. В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 вказує, що 23.11.2010 року ОСОБА_3, в світлий час доби приблизно о 07 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки АЗЛК 2140 д/н НОМЕР_1 в смт. Любашівка Одеської області, порушивши вимоги Правил дорожнього руху, здійснив наїзд на її малолітнього сина ОСОБА_5. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди її сину були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота із розривом селезінки і внутрішньочеревною кровотечею. Вироком суду ОСОБА_3 було визнано винним у скоєні вказаного ДТП та призначено відповідне покарання. В результаті отриманих травм, її сину було видалено селезінку. Внаслідок цього, її сину було завдано моральної шкоди, яка виражається в тому, що докорінно змінився його спосіб життя, він не взмозі займатись фізичною культурою та спортом, в подальшому будуть обмеження для працевлаштування, він став більше хворіти та став панічно боятись автотранспорту, замкнувся в собі, в нього занижена самооцінка серед однолітків, він пережив фізичний біль, моральні і душевні страждання. Завдану моральну шкоду її сину вона оцінює в 100000 грн. Так як ОСОБА_3 визнано винним в скоєні ДТП, а також враховуючи, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом, який являється джерелом підвищеної небезпеки, то вважає, що відшкодувати моральну шкоду повинен саме ОСОБА_3 Враховуючи, що ОСОБА_3 на час ДТП застрахував свою цивільну відповідальності, то також за шкоду, заподіяну ОСОБА_3 повинна відповідати і АТ «Страхова група «ТАС». Тому, просила стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з АТ «Страхова група «ТАС» 2550 грн. (в межах розміру страхового відшкодування) та з ОСОБА_3 97450 грн., а також 1000 грн. витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник надали аналогічні пояснення та просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно була вищевказана дорожньо-транспортна пригода. Однак, він вважає себе не винним у її скоєні. Крім того, представник відповідача, вважає, що розмір моральної шкоди є необгрутовано завищений, так як відповідач має на утриманні доньку і ніде не працює, будь-які доходи в нього відсутні. Просили зменшити розмір моральної шкоди.

Представники ПАТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені про день, час та місце слухання справи, надали суду заперечення, згідно яких в задоволенні позову просили відмовити повністю.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Із свідоцтва про народження видно, ОСОБА_5 є дійсно сином ОСОБА_1 (а.с. 8).

З вироку Любашівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2014 року видно, що ОСОБА_3 визнано винним в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме в тому, що 23.11.2010 року ОСОБА_3, в світлий час доби приблизно о 07 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем марки АЗЛК 2140 д/н НОМЕР_1 в смт. Любашівка Одеської області, порушивши вимоги Правил дорожнього руху, здійснив наїзд на її малолітнього сина ОСОБА_5. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди її сину були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота із розривом селезінки і внутрішньочеревною кровотечею (а.с. 9-14).

З листа Любашівської ЦРЛ від 18.12.2014 року, історії хвороби ОСОБА_5 видно, що його було доставлено у важкому стані до лікарні 23.10.2010 року з діагнозом: тупа травма живота, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча. ОСОБА_5 був прооперований та знаходився на стаціонарному лікуванні з 31.11.2010 року по 30.11.2010 року, а з 30.11.2010 року по 17.12.2010 року на амбулаторному лікуванні. З 18.10.2010 року звільнений від фізвиховання в основній групі. З вказаної довідки видно, що після ДТП ОСОБА_5 звертався до лікарні 13 разів (а.с. 17, 19-20).

З карти поглибленого медичного огляду ОСОБА_5, який було проведено 30.08.2010 року, видно, що він займався фізичним вихованням в основній групі.

З характеристик з місця навчання ОСОБА_5 видно, що він замкнений в собі, мало спілкується з однолітками, вважає себе фізично неповноцінним (а.с. 16).

Допитана в судовому засіданні класний керівник ОСОБА_5 ОСОБА_6 підтвердила вищевказану характеристику та доповнила, що ОСОБА_5 вважає себе фізично неповноцінним, так як йому не можна фізичні навантаження, бігати, стрибати з однокласниками, так як може погіршитись стан його здоров'я.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, батько ОСОБА_5 пояснив, що до ДТП його син нормально розвивався. Після ДТП він став замкнений, в нього постійний страж перед автотранспортом, йому взагалі заборонені фізичні навантаження. Він став набагато частіше хворіти, через що пропускає заняття в школі. Фізичною культурою та спортом йому взагалі не рекомендовано займатись. В подальшому результат ДТП, а саме те, що йому видалили селезінку, стане обмеженням для працевлаштування.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її збагачення.

Таким чином, враховуючи, що в результаті ДТП ОСОБА_5 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, йому було видалено селезінку, він переживав через отриману травму та фізичний біль, тривалий час лікувався, змінився спосіб його життя, йому заборонені фізичні навантаження, він не може займатись спортом, суд вважає, що факт спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди ОСОБА_5 доведений в судовому засіданні і з врахуванням всіх обставин справи, приймаючи до уваги майновий стан ОСОБА_3, те, що він був судом визнаний винним у вказаному ДТП, не працює, проживає з донькою, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим визначити розмір моральної шкоди - 50000 грн.

З полісу № ВЕ 5257587, виданого 27.08.2010 року Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», видно, що ОСОБА_3, який керував в момент ДТП автомобілем АЗЛК 2140 Д/Н НОМЕР_1, застрахував свою цивільну-правову відповідальність (а.с. 15).

Відповідно до п.22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на день ДТП, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує потерпілому також моральну шкоду, передбачену п.п.1,2 ч.2 ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 вказаного Закону. Тому, з ПАТ «Страхова група «ТАС» належить стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_5 2550 грн. (51000 грн. х 5% = 2550 грн.).

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тому, з ОСОБА_3 належить стягнути на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 47450 грн. (50000 грн. - 2550 грн. = 47450 грн.).

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив 1000 грн. витрат на правову допомогу (а.с. 28). Вказані витрати документально підтверджені. Позов задоволено частково, а тому з відповідача належить стягнути на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог в сумі 500 грн. (1000 грн. : 2)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст., 23, 1167, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1, поданий в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3, АТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я в сумі 100000 грн. та судових витрат - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я - 47450 грн., 500 грн. витрат на правову допомогу, а всього - 47950 грн.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Группа «ТАС» на користь ОСОБА_5 в рахунок відкшодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_3 - 2550 грн.

4. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1, заявлених в інтересах малолітнього ОСОБА_5 - відмовити.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Любашівського

районного суду

Одеської області: О.В. Вужиловський