Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"02" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді БАРТАЩУК Л.П.

при секретарі Ізвольській С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємства» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1. звернулася з позовом до відповідача - ДВНЗ «Українська академія бізнесу та підприємства» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 07 липня 2008 року по 30 листопада 2014 року в сумі 347 939, 84 грн..

У судовому засіданні представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача 342 380,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, з 10.01.2015 року по 07.07.2008 року позивач працювала на посаді завідувача кафедри іноземних мов у Держаному вищому навчальному закладі «Українська академія бізнесу та підприємства».

Наказом в.о ректора академії від 04.07.2008 року №68-к її було звільнено з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з ліквідацією кафедри.

Під час остаточного розрахунку бухгалтерією не виплачено щомісячну надбавку за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу починаючи з 10.01.2015 року.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.09.2011р. з відповідача стягнуто невиплачену щомісячну надбавку за вислугу років за період з 10.01.2005р. по 07.07.2008р. в сумі 13 546, 00 грн. та компенсацію втрати частини грошових доходів у зв»зку з порушенням терміну їх виплати, обумовлену зростанням споживчих цін (індексу інфляції) за 2005-2008рр. в сумі 10565, 70 грн.

Проте, не дивлячись на відкрите виконавче провадження по виконанню зазначеного судового рішення, належні їй до виплати грошові кошти позивач так і не отримала.

Тому, надавши розрахунок за період часу з 07.07.2008р., позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 342 380, 62 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, згодом направив письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та у випадку неявки в судове засідання представника відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи згідно вимог ст. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили, не доказують при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.09.2011 року встановлено, що з 10.01.2005 року по 04.07.2008 року позивач перебувала у трудових відносинах з Державним вищим навчальним закладом «Українська академія бізнесу та підприємства».

Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а саме - в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто, виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно проведеного позивачем розрахунку, середній заробіток за період затримки розрахунку складає 342 380, 62 грн.

Сума невиплаченої щомісячної надбавки за вислугу років за час перебування ОСОБА_1 на науково-педагогічних посадах у Державному вищому навчальному закладі «Українська академія бізнесу та підприємництва», яка підлягає стягненню з відповідача на час ухвалення вищезазначеного рішення суду, становить 13 546,00 грн., компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, що обумовлена зростанням індексу споживчих цін за 2005-2008 року , - 10 565,70 грн.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Конституційний Суд України в рішенні від 10 жовтня 2013 р. зазначив, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням термінів її виплати визначений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159 з наступними змінами, відповідно до якого позивачем здійснений розрахунок.

У вказаному рішенні зазначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком (підкреслимо) незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Таким чином, позивач обґрунтовано просить стягнути на її користь як середній заробіток за час затримки розрахунку, так і компенсацію втрати доходів за порушення строків їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем не надано ні доказів проведення розрахунку з позивачем при звільненні, ні проведення кінцевого розрахунку за рішенням суду.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, обставини, на які посилається позивач, - доведеними, тому підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору, отже, судовий збір має бути стягнений з відповідача в дохід держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 26, 27, 28 КЗпП України, , ст.ст. 10, 57-61, 88, 208-209, 212-215, 218, 222, 223, 224-226, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємства» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємства» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 342 380,62 грн.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Українська академія бізнесу та підприємства» в дохід держави судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва протягом десяти днів після його проголошення в судовому засіданні.

СУДДЯ: