Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

2/330/560/2015

Справа № 330/1692/15-ц

"21" жовтня 2015 р. Якимівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Нестеренко Т.В..

при секретарі Корнієнко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Аскон» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до Якимівського районного суду Запорізької області з позовом до ПП «Аскон» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, мотивуючи свої вимоги тим, що вона ОСОБА_1, 31.08.2015 зареєструвала в Реєстраційній службі Якимівського районного управління юстиції Запорізької області своє право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :07:007:0022), розташовану на території Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, відповідно до доданого до заяви Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер якого 43048046. 07.09.2015 позивач звернулася до ПП «Аскоп» з заявою про повернення їй земельної ділянки для подальшого самостійного використання її сім'єю, (додано до заяви). На виконання її законних вимог про повернення земельної ділянки їй було відмовлено Відповідачем. Відмовляючи у виконанні її вимог, Відповідач в своїй відповіді № 220 від 08.09.2015 посилався на Договір оренди землі № 140, заключний між Відповідачем та батьком позивачки, ОСОБА_2, 26 лютого 2008 року строком на 10 років та зареєстрований 23 травня 2008 року у Якимівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДІЇ «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 46.(додано до заяви)

Позивачка звертає увагу суду на ту обставину, що вищезгаданий Договір оренди має в собі ознаки неконституційності, оскільки був складений некоректно по відношенню до Конституції України та інших законодавчих актів України, і тому з'являються підстави для припинення його дії. Фактично заключний цивільний договір скасовує Конституцію України, оскільки має умови, які прямо протилежні правовим нормам, закріпленим Конституцією України, значно обмежують або прямо скасовують окремі правові засади регулювання цивільних відносин, встановлюючи свій вибірковий стосовно сторін договору порядок регулювання цих відносин. Так, відмовляючи позивачці у вимозі повернути їй її земельну ділянку, відповідач посилається на п.12.5 Договору, в якому йдеться що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-Орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». За таких обставин Відповідач фактично повністю знівелював інститут приватної власності та грубо порушив моє законне право на вільне володіння та користування своїм майном, гарантоване мені Конституцією України та іншими законами України, заздалегідь позбавляючи мене, як власника майна, цих прав та відкрито нав'язуючи умови договору, якого позивачка не укладала і з умовами якого вона не згодна. Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. ОСОБА_3 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 391 Цивільного кодексу України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. І ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Оскільки право власності на земельну ділянку перейшло до іншої особи, то і виникли підстави для його розірвання. Адже свобода договору включив, серед іншого, право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного договору. Крім того, вважаю, що спірний Договір має припинити свою дію також відповідно до п.2 ст. 652 ЦК України, згідно якої Договір у разі істотної зміни обставин може бути розірваним або зміненим на підставі рішення суду. Учасники цивільних відносин за власним розсудом, вступають у договірні відносини, виходячи із певних обставин свого життя або господарювання, і тим самим вибирають ті чи інші засоби реалізації своїх інтересів, якими є суб'єктивні цивільні права га кореспондуючи їм обов'язків. У разі зміни цих обставин, що були наявними при укладенні договору, та погодженню його змісту, сторони договору не мають бути заручниками, вибраних же ними, засобів реалізації інтересів. У разі зміни обставин, якими сторони керувалися при укладені договору, законодавством надана можливість сторонам самостійно вирішити питання про зміну змісту договору у зв'язку із істотною зміною обставин, а в випадку незгоди розірвати договір за рішенням суду. Підписуючи в 2008 році Договір оренди землі з такими нетолерантними по відношенню до нового власника умовами, батько позивачки не міг передбачити, що його не стане в 2010 році, а його діти-нащадки через пріоритетні для Відповідача умови Договору оренди будуть позбавлені права вільного використання його земельної ділянки при виявленні бажання самостійно працювати на землі. Для Відповідача ця земельна ділянка є джерелом для отримання додаткового прибутку, а для позивачки та її сім'ї ця земля в сучасних надскладних умовах сьогодення та умовах галопуючого зростання безробіття стає майже єдиним джерелом для існування та виживання її сім'ї. У позивачки на утриманні знаходяться троє дітей, двоє з яких навчаються, а третій син - малолітня дитина до трьох років, що підтверджується доданою до заяви довідкою. Впевнена, що її батько, якби міг передбачити, що його діти та онуки після його смерті виявлять бажання самостійно працювати на його землі, заробляючи собі на прожиття, і опиняться в таких непростих сучасних умовах виживання та які перепони будуть чинитися при реалізації його дітьми своїх законних прав на вільне володіння землею з боку Відповідача, він, як люблячий батько та дід, ніколи не укладав би такого Договору або укладав би його на інших умовах, більш об'єктивних та справедливих до прав нових власників. Серед обставин для припинення дії даного Договору, згаданих в п.12 Договору є умови, прописані в ч.2 п.12.2 та п.12.3 «Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом» та «Дія Договору припиняється шляхом його розірвання» рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом», згідно з якими дія Договору припиняється за рішенням суду. За таких обставин спірний Договір має припинити дію шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін. У відповідності з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Частина друга статті 158 Земельного кодексу України встановлює, що: «виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб». ОСОБА_3 ст. З ЦПК України, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Відповідно до ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Враховуючи, що предмет позову - земельна ділянка є нерухомим майном, дана позовна заява відповідно до ст. 114 ЦПК України повинна розглядатися Якимівським районним судом Запорізької області. Таким чином позивачка просить усунути перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою (кадастровий номер :07:007:0022) шляхом припинення дії Договору оренди землі № 140 від 06.02.2008, укладений між батьком позивачки, ОСОБА_2, і ПП «Аскон» та зареєстрований «23» травня 2008 року у Якимівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 46. Зобов'язати Відповідача негайно передати позивачці земельну ділянку загальною площею 9,7308 га., що розташована на території Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, кадастровий номер :07:007:0022, в стані придатному для цільового використання, Витрати, пов'язані зі зверненням до суду, покласти на Відповідача.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач по справі представник ПП « Аскон» заперечувала проти задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, ними не визнаються повністю з наступних причин: Договір оренди землі № 140 від 26 лютого 2008 року між ПП «Аскон» та ОСОБА_2 (попередній власник, спадкодавець), зареєстрований у Якимівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 46 від 23 травня 2008 року. Після смерті орендодавця спадщину у вигляді земельної ділянки площею 9,7314, розташованої на території Якимівської селищної ради за кадастровим номером :07:007:0022 отримала гр.. ОСОБА_1. ОСОБА_3 1218 Цивільного кодексу України: «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті». Відповідно до Листа-роз'яснення Держкомзему від 21.04.2010 щодо деяких питань застосування земельного законодавства: Відносини щодо оренди земельної ділянки врегульовані Цивільним кодексом України (надалі - ЦКУ), Земельним кодексом України (надалі -ЗКУ) та Законом України "Про оренду землі". Типовий договір оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року N 220. Серед підстав припинення договору оренди землі, визначених статтею 31 Закону України "Про оренду землі", є: закінчення строку, на який його було укладено; викуп земельної ділянки для суспільних потреб та примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерть фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмова осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідація юридичної особи орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено Загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 770 ЦКУ у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено статтею 32 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до частини четвертої зазначеної статті перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, смерть фізичної особи - орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі. Відповідно до Договору п.12.5. «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». Також, відповідно до п.12.3. та 12.4. Договору дія договору припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін або рішення суду, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Договір оренди землі № 140 від 26 лютого 2008 року між ПП «Аскон» та ОСОБА_2 зареєстрований у Якимівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 46 від 23 травня 2008 року. ОСОБА_2 є попереднім власником земельної ділянки, спадкодавцем. Після смерті орендодавця спадщину, земельної ділянку площею 9,7314, розташованої на території Якимівської селищної ради за кадастровим номером :07:007:0022 отримала гр. ОСОБА_1. ОСОБА_1, 31.08.2015 зареєструвала в Реєстраційній службі Якимівського районного управління юстиції Запорізької області своє право власності на земельну ділянку (кадастровий номер :07:007:0022), розташовану на території Якимівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер якого 43048046. 07.09.2015 позивач звернулася до ПП «Аскоп» з заявою про повернення їй земельної ділянки для подальшого самостійного використання її сім'єю, на виконання її законних вимог про повернення земельної ділянки їй було відмовлено ПП «Аскон» листом за №220 від 08.09.2015 року.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України: «До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті». Типовий договір оренди землі, який було укладено між ОСОБА_2 та ПП «Аскон» від 26.02.2008 року, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року N 220. Серед підстав припинення договору оренди землі, визначених статтею 31 Закону України "Про оренду землі", є: закінчення строку, на який його було укладено; викуп земельної ділянки для суспільних потреб та примусове відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерть фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмова осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідація юридичної особи орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено Загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 770 ЦКУ у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено статтею 32 Закону України "Про оренду землі". Відповідно до частини четвертої зазначеної статті перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином, смерть фізичної особи - орендодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі. Відповідно до Договору п.12.5. «перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору». Також, відповідно до п.12.3. та 12.4. Договору дія договору припиняється шляхом розірвання за взаємною згодою сторін або рішення суду, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Тобто земельна ділянка була передана в оренду в порядку ч.4 ст.124 ЗК України, де передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Тому відсутні підстави припинення права користування орендованою земельною ділянкою, що передбачена ст. 141 ЗК України. Позивачем також не надано доказів щодо істотного порушення договору другою стороною, відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, тобто позивачем не надано доказів щодо використання земельної ділянки відповідачем не за цільовим призначенням та порушення ним збереження якості землі, щодо факту того, що орендар без поважних причин не приступив до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, орендар не виконує встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі та інші істотні докази.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 41, 55 Конституції України, ст.ст. 3, 11, 12, 16, 391, 651, 652, 770, 1218 ЦК України, ст.ст. 90, 116, 124, 141, 152, 156 ЗК України, ст.ст. 7, 31, 32, 35 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Аскон» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Якимівський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.В.Нестеренко