У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2015 року Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Іовій О.О.

розглянувши справу у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 березня 2015 року у справі № 346/15,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою, в якій просить суд: скасувати рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 346/15 від 20 березня 2015 року.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 23 березня 2015 року постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків було винесене рішення за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 016СМБ/08 від 29 січня 2008 року. Вказаним рішенням позов ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту № 016СМБ/08 від 29 січня 2008 року з ОСОБА_1 був задоволений повністю, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 3 778 131 гривні 58 копійок, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» третейський збір в сумі 25 500 гривень 00 копійок. Рішення було отримане нею 20 квітня 2015 року. Вважає, що рішення постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків по справі № 346/15 підлягає скасуванню. Так, починаючи з 03 лютого 2011 року третейські суди не можуть розглядати будь-які справи, що виникають зі спорів про споживчі послуги банку. Операції з кредитного обслуговування клієнтів (кредитні операції) є однією з банківських послуг, а фізична особа - ОСОБА_2 є споживачем послуг банку. У договорі кредиту № 016СМБ/08 від 29 січня 2008 року на який посилається ПАТ «Укрсоцбанк» вказано, що сторона - 1 юридична особа акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та сторона - 2 Фізична особа - ОСОБА_1 Кредит надається позичальнику - фізичній особі ОСОБА_1, на наступні цілі: на поточні потреби (п. 1.2. договору кредиту № 016СМБ/08 від 29 січня 2008 року).

Виходячи з вищенаведеного, вона є споживачем банківських послуг та на підставі договору кредиту № 016СМБ/08 від 29 січня 2008 року отримала споживчий кредит, є споживачем банківських послуг і підпадає під захист закону «Про захист прав споживачів».

В судове засідання заявник не з'явився, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, суд про причини не явки не повідомила. Представник заявника також не з`явилась в судове засідання, подала до суду заяву, в якій просила відкласти розгляд справи посилаючись на те, що зайнята в іншому судовому процесі. В підтвердження вказаних обставин додала до заяви копію судової повістки.

В той же час, суд вважає, що заява представника заявника про відкладення розгляду справи є необґрунтованою оскільки розгляд заяви ОСОБА_1 було призначено на 29 вересня 2015 року на 16 годину 00 хвилин. Додана ж представником заявника копія судової повістки, не відповідає вимогам Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з`явився, подав до суду заперечення, в яких просив суд відмовити в задоволенні заяви та заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно ч. 2 ст. 389-4 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали даної справи та матеріали справи Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків № 346/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, приходить до наступного.

23 березня 2015 року Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків у справі № 346/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було прийнято рішення, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 3 778 131 гривня, 58 копійок та третейський збір в сумі 25 500 гривень, 00 копійок.

Судом встановлено, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків ухвалено на підставі укладеного 29 січня 2008 року договору кредиту № 016СМБ/08, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 131250 доларів США зі сплатою 13 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього договору, що є невід'ємною складовою частиною цього договору, та порядком повернення кредиту згідно з графіком, що міститься в Додатку 2 до цього договору, який є невід'ємною складовою частиною цього договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 28 січня 2018 року, на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Спір може бути переданий на розгляд Третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Так, відповідно до п. п. 6.1., 6.2. ст. 6 договору кредиту, всі спори та непорозуміння, які можуть виникнути між сторонами у зв'язку з укладенням та виконанням положень цього договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами на рівні їх уповноважених представників. У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходяться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Білоконем Юрієм Миколайовичем у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Отже, зазначений договір містить третейське застереження про вирішення спору між сторонами Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що кредит надався їй на поточні потреби як споживачу послуг банку, при цьому, починаючи з 03 лютого 2011 року третейські суди не можуть розглядати будь-які справи, що виникають зі спорів про споживчі послуги банку.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про третейські суди», учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Статтею 2 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що сторони третейського розгляду (далі - сторони) - позивач та відповідач. Позивачами є фізичні та юридичні особи, що пред'явили позов про захист своїх порушених чи оспорюваних прав або охоронюваних законом інтересів. Відповідачами є фізичні та юридичні особи, яким пред'явлено позовні вимоги;

Згідно з положеннями статей 2 та 5 Закону України «Про третейські суди» третейський суд, як недержавний орган, має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду про передачу спору на розгляд третейського суду і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обов'язків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Так, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (в редакції Закону України №2983-VІ від 03.02.2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Згідно з п.п. 22, 23 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Як роз`яснено в п. 3 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про третейські суди» про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» банк не є споживачем.

Договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду у випадках, передбачених законом (стаття 17 ЦПК), не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, а одним зі способів реалізації права на захист своїх прав та інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків, розглянувши справу 23 березня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не вийшов за межі своєї компетенції та розглянув справу в рамках третейської угоди.

Рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Виключний перелік підстав для скасування рішення третейського суду зазначено в ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України, яка кореспондується зі ст. 51 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до ч. 2 ст. 389-5 Цивільного процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Таким чином, жодної підстави, яка визначена у ст. 389-5 ЦПК України, для скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 23 березня 2015 року у справі № 346/15, при розгляді заяви ОСОБА_1 судом не встановлено.

З огляду на викладене, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 березня 2015 року у справі № 346/15 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 11, 12, 34 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону країни «Про захист прав споживачів», п. 3 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справвід 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», Регламентом Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, ст.ст. 2, 17, 74, 77, 76, 210, 3891 - 3896 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 23 березня 2015 року у справі № 346/15 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: