Справа № 1326/6689/12 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/783/751/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої судді - Копняк С.М.,

суддів - Монастирецького Д.І., Струс Л.Д.,

секретаря - Юзефович Ю.І.

з участю позивача - ОСОБА_2, представника позивача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тимків Інеси Миколаївни, треті особи на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_8, ПАТ «Фольксбанк», треті особи на стороні відповідача: Франківський відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Приватне спеціалізоване підприємство «Львівські виробничі та інвестиційні системи» про визнання недійсними аукціонних торгів та свідоцтва про право власності, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тимків І.М., треті особи на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_8, ПАТ « Фольксбанк», треті особи на стороні відповідача: Франківський ВДВС Львівського МУЮ, Приватне спеціалізоване підприємство «Львівські виробничі та інвестиційні системи» про визнання недійсним свідоцтва про право власності відмовлено.

Додатковим рішенням Франківського районного суду м.Львова від 21 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Тимків І.М., треті особи на стороні позивача ОСОБА_5, ОСОБА_8, ПАТ «Фольксбанк», треті особи на стороні відповідача: Франківський ВДВС Львівського МУЮ, Приватне спеціалізоване підприємство «Львівські виробничі та інвестиційні системи» про визнання недійсними аукціонних торгів відмовлено.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року оскаржив представник позивач ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповно з»ясованих обставинах справи.

Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги апелянта задовольнити повністю.

Додаткове рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 липня 2015 року не оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_5 в підтримання мотивів, викладених в апеляційній скарзі, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, проти мотивів, викладених в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення такої, виходячи з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суд України у п.11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз»яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до положень ст. ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі

Встановлено, що 09 лютого 1994 року, між ОСОБА_8, який діє від свого імені і від імені ОСОБА_10, ОСОБА_11, та АК «Електрон-Банк» було укладено договір застави, у відповідності до якого в забезпечення своєчасної оплати суми грошей, зазначеної в п.1 даного договору, заставодавці заставляють належну їм квартиру на підставі свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1, виданого 21 грудня 1993 року Львівською міською адміністрацією. Квартира, що знаходиться в АДРЕСА_7, знаходиться у власності громадян, зазначених в договорі, яка передається заставодержателю без права користування нею до повного розрахунку за договором позики. Відповідно до п.6 договору застави, у випадку невиконання боржником зобов'язань по договору грошової позики, «заставодержатель» має переважне право отримати задоволення від вартості заставленої квартири перед іншими кредиторами.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2000 року у справі за позовом АКБ «Електрон-Банк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором грошової позики № 001-94 від 04 лютого 1994 року та виселення з квартири АДРЕСА_1, позов задоволено частково, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_8 на користь АКБ «Електрон- Банк» 67 548 грн., в задоволенні позовних вимог в частині виселення відмовлено.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 06 лютого 2001 року змінено спосіб виконання рішення суду по справі за позовом АК "Електрон Банк" до ОСОБА_8 шляхом стягнення грошових сум в розмірі 67548 грн. в користь АК "Електрон Банк" та 1675, 48 грн. держмита в дохід держави за рахунок коштів отриманих від реалізації квартири АДРЕСА_2.

Також встановлено, що 16 жовтня 2001 року між відділом ДВС Франківського РУЮ у м. Львові та приватним спеціалізованим підприємством «Львівські Виробничі та Інвестиційні Системи» (ПСП „Л-ВІС") було укладено договір №А-21 про підготовку до реалізації та реалізацію заставленого майна на аукціоні, предметом якого є здійснення сторонами дій, пов'язаних з підготовкою до реалізації та реалізацією заставного майна, при примусовому виконанні виконавчого листа по справі № 2-170 від 30 жовтня 2000 року, виданого Франківським районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_8, заборгованості вартості заставленого майна - квартири, що знаходиться за адресою м. Львів, АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності громадянину ОСОБА_8, на користь АК «Електрон - Банк», відповідно до договору грошової позики від 04 лютого 1994 року, шляхом його продажу на аукціоні в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про державну виконавчу службу», Положенням «Про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна», тимчасового Положення «Про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», іншими нормативно-правовими актами та цим договором.

26 лютого 2002 року були проведені аукціонні торги, відповідно до протоколу № 4 проведення яких переможцем стала ОСОБА_6

Згідно з актом про аукціонні торги, затвердженим начальником ВДВС Франківського РУЮ у м. Львові 12 березня 2002 року, переможцем таких стала ОСОБА_6, якій 13 листопада 2002 року приватним нотаріусом Тимків І.М. видане свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, а 19 листопада 2002 року реєстраційне посвідчення ОДК ЛОР «БТІ та ЕО».

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 09 березня 2004 року задоволено заяву ОСОБА_8 та ОСОБА_12, встановлено факт належності на праві приватної власності ОСОБА_13, ОСОБА_11 по 1/4 частині квартири АДРЕСА_4 та встановлено факт спадкоємництва заявників та прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 та ОСОБА_14

27 квітня 2004 року видано дублікат свідоцтва про право власності НОМЕР_1 на квартиру від 21 грудня 1993 року, відповідно до якого квартира АДРЕСА_5 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_13, ОСОБА_8, ОСОБА_11

На підставі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру на АДРЕСА_1 та рішення Франківського районного суду м.Львова від 09 березня 2004 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_15 29 квітня 2004 року П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_13 та ОСОБА_11, а 30 квітня 2004 року реєстраційне посвідчення ОДК ЛОР «БТІ та ЕО».

У відповідності до свідоцтв про право на спадщину за законом від 29 квітня 2004 року, ОСОБА_10, ОСОБА_8, які проживають в АДРЕСА_8, є спадкоємцями 1/2 частини спадкового майна ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

У відповідності до свідоцтв про право на спадщину за законом від 29 квітня 2004 року, ОСОБА_10, ОСОБА_8, які проживають в АДРЕСА_9, є спадкоємцями 1/2 частини спадкового майна ОСОБА_13, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

05 травня 2004 року між ОСОБА_8, ОСОБА_15 та ОСОБА_2 і ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_8, та ОСОБА_15 відчужили ОСОБА_2 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_6 за 230550 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, аукціонні торги 26 лютого 2002 року були проведені у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року та Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції № 74/5 від 15 грудня 1999 року. Кошти, в сумах 4370 гривень, як реєстраційний внесок для участі в аукціонних торгах 12 лютого 2002 року, та 43600 гривень за куплену квартиру АДРЕСА_3 06 березня 2002 року були внесені ОСОБА_6 на розрахункові рахунки ПСП „Л-ВІС", що підтверджено копіями квитанцій та визнано ПСП „Л-ВІС".

Належних доказів про те, що ухвалу суду від 18 лютого 2002 року про заборону проводити будь-які дії щодо відчуження спірної квартири відділ ДВС Франківського РУЮ м.Львова отримав 19 лютого 2002 року, суду не надано.

Аукціонні торги 26 лютого 2002 року організатором (відділом ДВС Франківського РУЮ) відмінені не були, а акт про аукціонні торги, затверджений начальником ВДВС Франківського РУЮ 12 березня 2002 року.

Таким чином, висновки суду, що ОСОБА_6 на законних підставах придбала спірну квартиру та отримала свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 13 листопада 2002 року, видане приватним нотаріусом Тимків І.М., тобто стала власником даної квартири, є вірними.

У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3 та в статті 203 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 11 вересня 2006 року скасовано рішення Франківського районного суду м.Львова від 09 березня 2004 року, а заяву ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишено без розгляду.

Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10, станом на 05 травня 2004 року не були власниками спірної квартири, правовстановлюючі документи на яку вони отримали на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 09 березня 2004 року, яке скасоване, тобто не були наділені правом продажу даної квартири, власником якої була ОСОБА_6

В тому разі, коли пропущено, передбачений статтями 257-258 ЦК строк загальної або спеціальної позовної давності, а право не порушене, у задоволенні позову має бути відмовлено саме з цих підстав.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Доводи апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_3 висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки такі є вірними та відповідають нормам як матеріального, так і процесуального права, ґрунтуються на повному та всебічному дослідженні поданих суду доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення ухвалене судом на підставі наявних у справі доказів.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитись, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Монастирецький Д.І.

Струс Л.Б.