Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1321/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

27.05.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за скаргою ПАТ «Укрсоцбанк» на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції, за апеляційною скаргою Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції на ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 грудня 2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» (далі - банк) в порядку ст.383 ЦПК України звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Зазначав, що 03 серпня 2010 року Ленінським районним судом м.Кіровограда було видано виконавчий лист №2-4665/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку заборгованості за кредитним договором №432/025-ФО1 від 28 березня 2007 року в сумі 316 237 грн. 70 коп., а також судові витрати по справі. Крім того, 28 березня 2007 року відповідно до іпотечного договору ОСОБА_2 в якості забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором №432/025-ФО1 від 28 березня 2007 року передав в іпотеку житловий будинок АДРЕСА_1. 13 лютого 2012 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ відкрито виконавче провадження з примусового звернення стягнення, надано боржнику строк для добровільного виконання рішення суду, яке останнім в добровільному порядку виконано не було. 25 вересня 2014 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Посилався на те, що зазначена постанова є незаконною з тих підстав, що відповідно до п.1 ч.1 зазначеного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника майнового поручителя або є об»єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, в той час як державним виконавцем не з»ясовані обставини та не вчинено жодної дії для з»ясування питання наявності іншого житла у боржника, зокрема, не направлено відповідних запитів до реєструючи органів, не відібрано пояснень у боржника, не перевірено паспортних даних, тощо.

Крім того, оскільки ч.6 зазначеного Закону передбачено, що його дія не поширюється на осіб, які є суб»єктами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», державним виконавцем не вчинено жодних дій з метою з»ясування, чи є боржник суб»єктом відповідальності за корупційні правопорушення в розумінні положень Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», не зроблено запит до податкових органів з метою встановлення даних обставин та не отримано пояснень від відповідача.

Тому заявник і просив скасувати постанову державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ про повернення виконавчого документа стягувачу від 25 вересня 2014 року, а також зобов'язати Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ відновити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-4665/10 від 3 серпня 2010 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 грудня 2014 року скаргу задоволено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали та відмову у задоволенні скарги. Зазначається, зокрема, що суд не врахував, що банк, який є стороною виконавчого провадження, не подав до суду жодних доказів щодо ходу примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу, не скористався своїм правом ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та зробити з них копії, якими підтверджується, що державним виконавцем вжито всіх заходів щодо примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа.

Заслухавши доповідача, пояснення представника Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ, яка підтримувала доводи скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з таких підстав.

Задовольняючи скаргу банку, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що державним виконавцем не вчинено дій, направлених на з»ясування питання щодо наявності або ж відсутності у боржника ОСОБА_2 іншого нерухомого майна, не встановлено, що зазначене нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання боржника, не направлено відповідних запитів до реєструючих органів, не з»ясовано питання чи не є боржник за виконавчим провадженням суб»єктом відповідальності за корупційні правопорушення, перелік яких визначений у ст.4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", на яких дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не поширюється.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що рішенням цього ж суду від 23 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2012 року, позов АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 28 березня 2007 року в розмірі 316 237 грн. 70 коп., а також судові витрати по справі по 850 грн. судового збору та по 60 грн. витрат на ІТЗ. На це рішення судом виданий виконавчий лист 3 серпня 2010 року (а.с.6,7).

Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ від 13 лютого 2012 року на підставі заяви стягувача, яка подана 08 лютого 2012 року, відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа (а.с.5).

Згідно постанови ст.державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Піскун В.В. від 25 вересня 2014 року, яка затверджена начальником Ленінського ВДВС Донцовим О.С., зазначений виконавчий лист на підставі п.п.2, 7, 9 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу з тих підстав, що рухоме майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлено протягом року з дня оголошення розшуку, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, та наявна встановлена законом (Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, виданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті») заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти (а.с.9).

Згідно долучених до матеріалів скарги ксерокопій письмових документів матеріалів даного виконавчого провадження по виконавчому листу від 3 серпня 2010 року, оригінали яких оглянуто апеляційним судом, вбачається, що відповідно до довідки з УДМС в Кіровоградській області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.70,86), що також підтверджується довідкою квартального комітету, згідно якої за цією адресою також зареєстровані неповнолітні діти (а.с. 82).

Довідкою ООБТІ підтверджується зареєстроване право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 (а.с.71), а за даними з реєстру прав власності на нерухоме майно, крім вищезазначеного, ОСОБА_2 не має іншого зареєстрованого права власності (а.с.90-92).

Згідно актів державного виконавця від 6 червня 2012 року описано будинок по АДРЕСА_1, на який накладено арешт, та зазначено про відсутність майна, на яке може бути звернуто стягнення (а.с.74,75).

За запитом ВДВС відповідно до листа від 2 серпня 2012 року Служба у справах дітей не надала згоди на реалізацію арештованого майна (а.с. 83,84).

Наявні у матеріалах виконавчого провадження також довідки УПФУ про те, що боржник не перебуває у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями та не знаходиться на обліку, як отримувач пенсії ( 95, 96), та з КОДПІ про те, що боржник не має відкритих рахунків в установах банків (а.с. 94).

Матеріалами виконавчого провадження також підтверджується звернення державного виконавця до органів ДАІ, Держсільгоспінспекції в Кіровоградській області, наявність довідок про транспортні засоби і оголошення їх в розшук, про відсутність сільськогосподарської техніки (а.с. 73,85,87-89,93).

Однак ці матеріали виконавчого провадження суд не витребував та не оглянув, а тому не встановив зазначених обставин і дійшов передчасного висновку про неправомірність дій державного виконавця та скасування постанови.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що у встановленому статтею 74 ЦПК України порядку ОСОБА_2, який є заінтересованою особою, був повідомлений про час і місце розгляду справи.

За таких обставин, ухвалу суду не можна визнати такою, що постановлена з додержанням вимог закону, оскільки суд порушив порядок, встановлений для розгляду заяви, не взяв до уваги роз»яснень, викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 із змінами «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 грудня 2014 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді: