Провадження №2/761/7895/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Піхур О.В.

при секретарі Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (далі - відповідач) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги, розмір яких було збільшено під час розгляду справи, позивач обґрунтовує тим, що наказом №114-к від 18 березня 2011 року позивач був прийнятий на посаду інженера першої категорії відділу перспективного розвитку відповідача безстроково з 18 березня 2011 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом. 05 червня 2015 року, виконуючий обов'язки керівника відповідача, звернувся письмово до профкому апарату управління за згодою, на розірвання трудового договору, на підставі статті 40 КЗпП п.1 України з позивачем, пославшись на його попередження про це. 01 липня 2015 року наказом №154-к, незважаючи на відмову профспілкового комітету відповідача на розірвання трудового договору з позивачем, що підтверджується письмовою відповіддю від 22 червня 2015 року № 1-1/199 та протоколом № 258 від 19.06.2015 року, засідання профспілкового комітету ДП «Укрспирт», відповідач звільнив позивача у зв'язку зі скороченням штату 01 липня 2015 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, що в даному випадку є грубим порушенням чинного трудового законодавства, а також прав позивача. Крім цього, при звільненні, стосовно позивача, не було дотримано відповідачем у відповідності з п.3,4 ст.42 КЗпП України, переважного права на залишення нароботі при вивільненні працівників, якою передбачено, що при скороченні чисельності або штату робітників у зв'язку зі зміною в організації виробництва, переважне право на залишення на роботі надається робітникам, що мають тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача. Тому, позивач просив суд скасувати наказ №154-к від 01.07.2015 року про звільнення позивача з посади начальника аналітичного відділу управління контролю за виробництвом та обігом спирту ДП «Укрспирт» та визнати його незаконним; поновити позивача на роботі та стягнути з відповідача середній місячний заробіток в сумі 8131,44 грн. під час вимушеного прогулу за серпень 2015 року та середній м заробіток за два дні вересня 2015 року в сумі 676,62 грн., а загалом 8808,06 грн.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.03.2011 року відповідно до наказу відповідача №114-к позивач був призначений на посаду посаду інженера першої категорії відділу перспективного розвитку відповідача з 18 березня 2011 року з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України).

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці (ч.ч.1-3 ст. 49-2 КЗпП України).

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України від 28 грудня 2014 року, яким передбачено вжити заходів щодо скорочення на 20 відсотків чисельності адміністративно-управлінського персоналу підприємства державного сектору економіки, до яких відноситься і ДП «Укрспирт», Міністерство аграрної політики та продовольства України (уповноважений орган управління) зважаючи на значне скорочення виробничих програм, важкий фінансовий стан підприємства та з метою зменшення адміністративних витрат звернулося до керівника ДП «Укрспирт» з листом № 37-32-3-13/1Q76 від 13.02.2014 року щодо проведення оптимізації кадрів ДП «Укрспирт» шляхом їх скорочення.

05 березня 2015 року на виконання вказаного вище листа, ДП «Укрспирт» було прийнято Наказ № 95 «Про внесення змін до штатного розпису», в результаті чого, посада начальника аналітичного відділу управління контролю за виробництвом та обігом спирту ДП «Укрспирт», яку обіймав позивач була скорочена, а управління до якого відносився даний відділ ліквідовано. Разом з цим, в результаті затвердження нового штатного розпису кількість працюючих в апараті підприємства була зменшена з 195 чоловік до 125 чоловік.

23 квітня 2015 року, у відповідності до п. 1 ст. 49-2 КЗпП України, позивач був викликаний до відділу кадрів ДП «Укрспирт» та попереджений про майбутнє звільнення у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників підприємства. Одночасно з попередженням про скорочення позивачу було повідомлено про відсутність в апараті ДП «Укрспирт» будь-яких вакантних посад які б відповідали його кваліфікаційним здібностям.

У зв'язку з тим, що позивач відмовився отримувати дане повідомлення, 27 квітня 2015 року начальником відділу кадрів ДП «Укрспирт» ОСОБА_2, в присутності позивача, заступника начальника відділу кадрів ОСОБА_3, провідного інженера сектору організації виробництва біологічних видів палива і технічних рідин виробничого управління ДП «Укрспирт» ОСОБА_4, та радника генерального директора з економічно-фінансових питань ОСОБА_5, було зафіксовано факт відмови позивача від ознайомлення з повідомленням про скорочення, про що складено акт від 27 квітня 2015 року.

30 травня 2015 року ДП «Укрспирт» було додатково направлено за місцем реєстрації позивача вказане вище повідомлення. Однак, даний лист повернувся до ДП «Укрспирт» із закінченням терміну зберігання.

05 червня 2015 року ДП «Укрспирт» направлено до профспілкового комітету апарату управління ДП «Укрспирт» подання про надання згоди на розірвання трудового договору та повідомлено про заплановане скорочення чисельності та штату працівників та запропоновано надати згоду на розірвання трудового договору з позивачем відповідно до вимог статті 43 КЗпП України та згідно порядку надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, встановленого ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

19 червня 2015 року відбулось засідання профспілкового комітету де розглядалось подання ДП «Укрспирт» про надання згоди на звільнення позивача із займаної посади. Разом з цим, позивача під власний підпис було ознайомлено з переліком всіх наявних на ДП «Укрспирт» вакантних посад, проте, жодна вакантна посада підприємства позивача не влаштувала та позивач з власних мотивів не зайняв жодну з наведених вакантних посад підприємства.

22 червня 2015 року на адресу ДП «Укрспирт» надійшов лист за підписом голови профкому апарату управління ДП «Укрспирт» ОСОБА_6 про те, що 19 червня 2015 року на засіданні профспілкового комітету ДП «Укрспирт» прийнято рішення про відмову у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1

У зв'язку із необґрунтованістю рішення профспілкового комітету, згідно наказу ДП «Укрспирт» № 154-к від 01 липня 2015 року позивача було звільнено із посади начальника аналітичного відділу управління контролю за виробництвом та обігом спирту ДП «Укрспирт» у зв'язку зі скороченням штату (п.1 ст. 40 КЗпП України), та проведено розрахунки, в тому числі виплачено допомогу передбачену п. 1 ст.44 КЗпП України.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення відповідача відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 60, 208, 209, 211, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст.. 40, 43, 44, 49-2 КЗпП України, ст.39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя