Справа № 156/302/15-ц
№ провадження 2/156/103/15
категорія справ 26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2015 року смт Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді Нєвєрова І.М.
за участю секретаря Киці Л.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 23 вересня 2014 року між ним і відповідачем укладено договір позики грошових коштів, згідно якого він передав відповідачу 9500 ,00 грн. Ці кошти відповідач зобов'язався повернути до 23.02.2015 року. На підтвердження укладення договору позики відповідачем було написано розписку, в якій засвідчено суму боргу та строк його повернення. Відповідач відповідно договору кошти вчасно не повернув. Станом на день підготовки позову 23.03.2015 року відповідач винен 9500,00 грн. Сума інфляційних витрат за період з 24.02.2015 року по 23.03.2015 року складає 503,5 грн. Сума 3% річних за період з 24.02.2015 по 23.03.2015 становить 21,86 грн. В зв'язку із отриманням правової допомоги для підготовки документів до суду він витратив 487,2 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь позику в розмірі 9500,00 грн. , 503,5 грн. інфляційних витрат, три відсотки річних в розмірі 21,86 грн. , 487,2 грн. витрат на правову допомогу та 243,6 грн. судових витрат Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з'явився двічі, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки невідомі. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, тому суд приходить до висновку про можливість та доцільність проведення заочного розгляду справи.
Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 9500,00 грн. Відповідно до боргової розписки ОСОБА_2 зобов'язався повернути ОСОБА_1 гроші в сумі 9500,00 грн. до 23.02.2015 року. ( а.с. 4) Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який би посвідчував передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей .
Тобто, факт написання розписки, та особистий підпис відповідача на розписці відповідно до положень ч.2 ст. 1047 ЦК України є доказом передачі грошей від позикодавця до позичальника.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, у порушення зазначених норм закону та умов розписки відповідач зобов'язання належним чином не виконав. Як встановлено судом до дня звернення в суд, тобто до 26 березня 2015 року, відповідач не повернув позивачу борг в розмірі 9500,00 грн.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість за договором позики в сумі 9500,00 грн.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачем судових витрат, а саме : судового збору в розмірі 243,60 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 487,20 грн., витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в розмірі 180,00 грн., а разом - 910, 80 грн. підлягає до задоволення, оскільки підтверджуються відповідними квитанціями.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 625, 1046,1047,1049 ЦК України, суд ,
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 9500,00 грн. , інфляційні витрати в розмірі 503,50 грн., три відсотки річних в розмірі 21,86 грн. та судові витрати в розмірі 910,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий / підпис/ І.М.Нєвєров

З оригіналом згідно

Суддя І. М. Нєвєров