Справа № 372/2227/15 Головуючий у І інстанції Мора О.М.
Провадження № 22-ц/780/5027/15 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 19 03.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Журби С.О.,

та секретаря Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чигрін Андрій Олегович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна та визнання права власності на нього,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом та разом з цим подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 767,7 кв. м.; басейн загальною площею 479,9 кв. м, будинок для персоналу загальною площею 211,8 кв. м., та земельну ділянку загальною площею 0,75 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року заяву про забезпечення позову задоволено у повному обсязі та накладено арешт на спірне майно.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати та постановити нову, якою у задоволені заяви про забезпечення позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та неповне з'ясування усіх обставин справи.

У обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги зазначає, що підстави для накладення арешту на майно відсутні, оскільки заявником не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, а суд, на думку апелянтів, належним чином не пересвідчився, чи існує реальна загроза відчуження спірного майна та не мотивував, яким чином невжиття заходів забезпечення позову зможе утруднити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним відхилити апеляційну скаргу з наступних підстав.

Відповідно до п.1, ч.1, ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи дану ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки між сторонами є спір з приводу зазначеного майна, то невжиття заходів забезпечення позову може у подальшому утруднити виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновку суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 68 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про визнання права спільної сумісної власності подружжя на спірне майно, визнання недійсними правочинів та поділ майна, разом з чим подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно (а. с. 1-13).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд обґрунтовано виходив з того, що невжиття цих заходів може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки між сторонами дійсно виник спір з приводу вищевказаного майна, а тому вказана ухвала була постановлена з додержанням вимог ст. 151 ЦПК України.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції належним чином не мотивував свої висновки при постановлені даної ухвали, не спростовують обґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості ухвали місцевого суду, то, в такому випадку, і не можуть бути підставою для її скасування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: