РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15175/14-ц

пр. № 2/759/520/15

26 січня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, тертя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти в розмірі ? частки усіх видів її заробітку щомісяця на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_3 до досягнення останнім двадцяти трьох років, оскільки той навчається на денній форма навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій з 01.09.2012 року по червень 2017 рік, у зв»язку з чим не працює, а тому потребує матеріальної допомоги батьків, яку він на відміну від відповідача надає сину.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що після розлучення, він та їх із відповідачкою спільний повнолітній син ОСОБА_3 проживають разом, а відповідачка проживає разом із їх спільною неповнолітньою донькою. Зазначив, що оскільки, ОСОБА_3 навчається, тому потребує матеріальної допомоги, яку той йому надає в можливому для нього обсязі, тоді як відповідачка цього не робить, а тому він вимушений звернутися до суду із таким позовом. Зазначив і те, що він інвалід другої групи, на його утриманні перебує непрацездатна матір, яка також є інвалідом другої групи, за рішенням Святошинського районного суду м.Києва сплачує ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4, 2003 року народження в розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно та матеріально допомагає сину, зокрема купує одяг, їжу, оплачує спортивну секцію, яку той відвідує, у зв»язку з чим його заробітку на все це не вистачає, тоді як відповідачка, як мати ОСОБА_3 також повинна приймати участь у такому матеріальному забезпеченні.

Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначаючи, що дуже любить свого сина та всіляко намагається йому допомагати в тому числі і матеріально, проте після їх із позивачем розлучення, ОСОБА_3 став на сторону батька, у зв»язку з чим їх стосунки дещо ускладнилися, зокрема проживаючи разом із батьком син не завжди має бажання з нею спілкуватися та отримувати від неї матеріальну допомогу, в можливому для неї об»ємі, враховуючи її незначний заробіток та наявність неповнолітньої дитини, рідної сестри ОСОБА_3 та відповідно доньки позивача на її утриманні.

У судовому засіданні пояснила і те, що дійсно її повнолітній син ОСОБА_3 проживає разом із позивачем, а вона із неповнолітньою донькою ОСОБА_4, 2003 року народження, що дійсно ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій з 01.09.2012 року по червень 2017 рік, що ОСОБА_3 не працює, оскільки навчається, а тому погодилася з тим, що він потребує матеріальної допомоги, яку вона готова надавати і без рішення суду у розмірі 600 грн., вказуючи також, що позивач, як батько ОСОБА_3 таку матеріальну можливість має більшу, оскільки отримує пенсію та працює, коли її заробітна плата на місяць складає близько 3 070 грн. та лише у разі преміювання близько 4 900 грн. на місяць.

Залучений до розгляду справи у якості третьої особи ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, просив їх задовольнити. Суду пояснив, що дійсно проживає з батьком, який всіляко матеріально йому допомагає, оскільки державне його забезпечення в необхідному обсязі не здійснюється, зокрема так-як він киянин, то харчується вдома, військова форма надається не в повному комплекті та неналежної якості, а тому така купується курсантами самостійно, зокрема і ним також. Крім того, він відвідує спортивну секцію, за яку також необхідно сплачувати. Окрім військової форми він має право носіння цивільного одягу, який також він самостійно без допомоги батьків не можу купити, а тому вважає, що в цьому йому і мають допомагати батьки, зокрема мама, яка проживає окремо від нього з батьком. На запитання суду щодо необхідного розміру такого матеріального утримання батьків, ОСОБА_3 відповів, що таке на його думку має бути у розмірі близько 1200 грн., тобто по 600 грн. з кожного.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1994 року, який було розірвано за рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 05.09.2014 року.

Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зараз проживає разом із батьком та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зараз проживає з матір"ю, що визнається обома сторонами та третьою особою.

ОСОБА_3 є курсантом третього курсу денної форми навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій з 01.09.2012 року і закінчує навчання у червні 2017 року, що підтверджується довідкою № 1/91/17/1229 від 20.11.2014 року.

Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги ,батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утриманння припиняється у разі припинення навчання.

Отже, син сторін продовжує навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Державного університету телекомунікацій у зв»язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, враховуючи, що його державне матеріальне забезпечення не є достатнім, з чим погодилися всі учасники процесу у суді, зокрема ОСОБА_3 потребує належного та достатнього харчування, одягу, зокрема і цивільного, яким має право користуватися відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України після закінчення навчальних занять і обов»язкових годин самостійної роботи до початку занять наступного дня, під час перебування у відпустці та у вільний від служби (навчання) час, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідачки на утримання сина.

Згідно ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин,зазначених у ст.182 Сімейного Кодексу України.

Ст.182 Сімейного Кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Відповідно до ч.2 ст.200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 пояснила, що працює головним бухгалтером в Національному заповіднику «Биківнянські могили» та отримує дохід, який складає від 3070 грн. до 4900 грн. на місяць, є нерегулярним у своїй сумі, оскільки залежить від наявності чи відсутності різного роду надбавок, премій.

Встановлено і те, що на утриманні відповідачки перебуває неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зараз проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1 на утримання якої від позивача ОСОБА_1 за рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 16.09.2014 року отримує аліменти у розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно, який в свою чергу складається із пенсії у розмірі 3500 горн. та заробітної плати, яка на місяць складає близько 4 000 грн.

При вирішенні питання розміру аліментів враховується також потреби особи даного віку. Так, згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає - 1 218 грн.

Отже, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан та стан здоров»я позивача, як батька особи, яка продовжує навчання, а тому потребує матеріального утримання, який також має обов»язок по такому ж матеріальному забезпеченні сина, враховує суд потреби особи даного віку, враховує матеріальний стан та стан здоров»я відповідачки ОСОБА_2, яка працює, а тому має дохід, наявність у неї іншої неповнолітньої дитини на утримання якої від позивача отримує аліменти та бере до уваги можливості відповідача по наданню такої допомоги повнолітньому сину у розмірі 600 грн. з урахуванням прожиткового мінімуму особи відповідного віку, який складає згідно вище вказаного Закону України 1 218 грн. та з урахуванням такого обов»язку по його утриманні і другого із батьків, зокрема батька. Та вважає, що така сума аліментів з боку матері є не тільки достатньою для ОСОБА_3, про що він сам і зазначав у судовому засіданні, але й прийнятною для відповідачки, яка хоч і має на утриманні неповнолітню дитину, проте отримує достатній дохід для утримання і понолінього сина саме у розмірі 600 грн., і себе з огляду на визначений законом прожитковий мінімум, і неповнолітньої донька на утримання якої отримує також відповідні аліменти від позивача.

Слід зазначити, що розмір аліментів суд вважає за необхідне визначити в твердій грошовій сумі, оскільки розмір доходу щомісяця відповідачки є нерівномірним, крім того, саме таку суму аліментів було озвучено в судовому засіданні і відповідачкою і третьою особою, на користь якого такі аліменти і стягуються.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають як повнолітні діти, які продовжують навчання так і той з батьків, з ким вони проживають. Проте, аліменти стягуються не на користь батьків, а на користь самої повнолітньої дитини.

Дані роз'яснення викладені у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Крім того, згідно вимог СК України такі аліменти необхідно стягувати з 08.09.2014 року, тобто подачі вказаного позову до суду та до закінчення ОСОБА_3 навчання, тобтопо 30 червня 2017 року включно, враховуючи, що на вказаний період ОСОБА_3 досягне двадцяти двох років, що також відповідає вимогам ст. 199 СК України.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 08.09.2014 року до закінчення ним навчання, тобтопо 30 червня 2017 року включно, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково.

На підставі ст.ст. 182, 199, 200 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.ст.10, 59, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки Київської області, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з 08.09.2014 року до закінчення ним навчання, тобтопо 30 червня 2017 року включно.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати протягом десяти днів з дня його проголошення через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя