№ 336/7959/14-ц
пр. № 6/336/220/2015
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1, осіб, щодо яких заявлено заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну сторін у виконавчому провадженні та внесення змін до виконавчих листів за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2001 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою, визначений порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Епронівська, 131 наступним чином: ОСОБА_4 на 63/100 часток виділено земельну ділянку S1 площею 436 кв.м., що менше належного на 155 кв.м.; ОСОБА_1 на 21/100 частку виділено земельні ділянки S2 площею 41 кв.м. та S3 площею 130 кв.м. загальною площею 171 кв.м.; ОСОБА_5 на 4/25 частки виділено земельну ділянку S4 площею 282 кв.м., що більше положеного на 155 кв.м. В загальне користування співвласникам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 виділено земельну ділянку S5 площею 9 кв.м., в загальне користування співвласникам ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виділено земельну ділянку S6 площею 8 кв.м., в загальне користування співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_5 виділено земельну ділянку S7 площею 45 кв.м. Також судом вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

08.12.2014 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про заміну боржників у виконавчому провадженні, а саме ОСОБА_5 замінити ОСОБА_2, ОСОБА_4 на ОСОБА_3 у зв'язку зі зміною власників часток домоволодіння.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2014 року заява ОСОБА_1 залишена без задоволення (т.1 а.с. 227).

07.04.2015 року (т. 1 а.с. 234) та 14.04.2015 року (т. 1 а.с. 246), 15.04.2015 року (т. 1 а.с. 247) ОСОБА_1 доповнювала свою заяву вимогами про внесення до виконавчих листів заходів примусового характеру, а саме понудити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не чинити перешкод по установці паркану, вирівняти площу ділянки площею 130 кв.м., знести паркан, понудити ОСОБА_4 встановити паркан, віддати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1 кв.м.; понудити ОСОБА_5 вирівняти земельну ділянку та знести паркан, дотримувати межу та не перешкоджати проходу ОСОБА_1 до земельної ділянки площею 130 кв.м., не здійснювати будівель, не перешкоджати в обслуговуванні та ремонті будинку; допомогти вирівняти висоту паркану, розрізати паркан та встановити та закріпити новий паркан та інше.

В судовому засіданні ОСОБА_1 на задоволенні своїх заяв наполягала, вказуючи, що не згодна з розподілом часток у праві власності на домоволодіння, оскільки їй повинна належати ? частка, вважає свої права щодо користування земельною ділянкою порушеними, просить примусити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дотримуватись рішення суду, ОСОБА_2 примусити встановити паркан, а ОСОБА_3 зобовязати знести паркан.

Зацікавлені особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяв ОСОБА_1 заперечували, вказавши, що дійсно на цей час ОСОБА_2 є власником 4/5 частки, а ОСОБА_3 власником 63/100 часток домоволодіння по вул. Епронівський, 131 у м. Запоріжжя. Права ОСОБА_1 у будь-який спосіб не порушують, частки співвласників визначені та придбані у законний спосіб, порядок користування земельною ділянкою ними дотримується.

Відповідачі по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились. Як вбачається з довідок Обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_5 помер, а ОСОБА_4 не має зареєстрованого місця проживання у м. Запоріжжя чи Запорізькій області. Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 ОСОБА_4 тривалий час мешкає поза межами України.

При вирішенні заяв ОСОБА_1 суд виходить з такого.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2001 року, яке набрало законної сили, визначений порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння по вул. Епронівська. 131 у м. Запоріжжя.

Статті 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України гарантують обовязковість виконання судових рішень, що набрали законної сили, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, рішенням суду визначений порядок користування земельною ділянкою, який був обовязковим для виконання попередніми власниками домоволодіння та користувачами земельної ділянки, так і є обовязковим для нинішніх співвласників домоволодіння та користувачів земельною ділянкою, що відповідає нормам ст. 120 ЗК України, частина 2 якої зазначає, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, а частина 4 визначає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року дає визначення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження, відповідно до якого виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (стаття 2 Закону України № 606).

Як вказує ст. 17 Закону України № 606 примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Аналізуючи у сукупності вищевказані норми можна зробити висновок, що однією з основних завдань органів виконавчої служби є примусове виконання рішення суду, при цьому необхідність примусового виконання рішення суду є передумовою для виконання цього рішення саме державною виконавчою службою.

Учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання (стаття 7 Закону України № 606). Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні при зверненні до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду їй було відмовлено у відкритті виконавчого провадження. З постановою державного виконавця вона повністю згодна та не оскаржувала її в установленому порядку.

Таким чином, на цей час відсутнє відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду від 06.02.2001 року. Крім того, в судовому засіданні не підтверджено наявність будь-яких порушень прав ОСОБА_1 в межах виконання вказаного рішення суду.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині заміни сторін виконавчого провадження у зв'язку з відсутністю такого виконавчого провадження та відсутністю підтвердження порушення прав заявника щодо користування земельною ділянкою, визначеної за рішенням суду.

При розгляді інших вимог ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Як вказує ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, умовою для звернення до суду та отримання захисту прав в судовому порядку є порушення таких прав.

Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 4) вона просила здійснити розподіл житлового будинку № 131 по вул. Епронівській у м. Запоріжжя та визначити порядок користування земельною ділянкою.

Заявою від 11.12.2000 року (т. 1 а.с. 164) ОСОБА_1 відмовилась від позовних вимог в частині розподілу житлового будинку та ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2000 року (т. 1 а.с. 165) відмова позивача від частини заявлених вимог прийнята, провадження по цивільній справі в цій частині припинено.

Таким чином, ОСОБА_1 підтримувала позовні вимоги лише в частині визначення порядку користування земельною ділянкою. Будь-яких інших вимог щодо перерозподілу часток у власності на домоволодіння, визнання права власності, зобов'язання встановлення чи знесення парканів, звільнення земельних ділянок чи їх вирівнювання, тощо не заявляла, тож розглянуті вони судом бути не могли.

Стаття 369 ЦПК України вказує, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

У виконавчому листі зазначається лише те, що визначено у рішенні суду.

При цьому не допускається зміна рішення суду по суті шляхом внесення виправлень до виконавчого листа, оскільки саме рішення суду є основним документом, а виконавчий лист похідним від нього.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає законних підстав для внесення до виконавчого листа будь-яких виправлень шляхом внесення туди пунктів щодо примушування інших співвласників до вчинення будь-яких дій.

Водночас суд вважає необхідним роз'яснити заявнику ОСОБА_1 можливість захисту її прав в судовому порядку в позовному провадженні за умови звернення з новою позовною заявою з викладенням відповідних позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 369, 378 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторін у виконавчому провадженні та внесення змін до виконавчих листів за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк