Справа № 464/200/14 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/541/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника позивача Палайда-Тис О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2014 року у справі за позовом Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, треті особи: Львівська міська рада, Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство "Житловик-С", ОСОБА_4, Приватне підприємство "Пріоріс" про демонтаж самочинно встановлених малих архітектурних форм,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради в особі голови адміністрації.

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду, вважає його необґрунтованим і незаконним.

Стверджує, що відповідачка ОСОБА_3 самовільно встановила малі архітектурні форми, а саме фонтан, альтанку, камін, перегородку та вольєр на прибудинковій території, за що постановою адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації від 22.11.2013 року №230 її притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Розпорядженням Сихівської районної адміністрації зобов"язано власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 демонтувати самочинно встановлені МАФи у термін до 01.12.2013 року. Розпорядження Сихівської РА не виконано.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд виходив з того, що позов пред"явлений до неналежного відповідача, однак такий висновок суду, на думку апелянта, є хибним, оскільки саме ОСОБА_3 притягалася до відповідальності за самовільне влаштування МАФів як власник квартири. Зазначає, що посилання суду на договір оренди між ОСОБА_3 та ПП "Пріоріс" на підставі якого ОСОБА_3 надала в оренду частину (12 кв.м) приміщення за адресою АДРЕСА_1 є помилковим, оскільки дане приміщення є квартирою, яка належить на праві власності ОСОБА_3 і остання несе відповідальність за всі дії.

Суд не врахував, що самочинне будівництво здійснене на прибудинковій території, земля якої перебуває у власності Львівської міської ради, а не в оренді чи на праві власності у ОСОБА_3 Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача Палайда-Тис О.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Статтею 4 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов"язовими до виконання на відповідній території.

Матеріалами справи та судом встановлено, що постановою адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації від 22.11.2013 року №230 відповідачку по справі ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво по ст.150 КУпАП у вигляді штрафу , який остання оплатила, що підтверджується копією квитанції від 05.11.2013 року ( а.с. 6-7)., а відтак визнала свою вину.

Розпорядженням голови Сихівської районної адміністрації №551 від 22.11.2013 року "Про самочинне встановлення малих архітектурних форм на прибудинковій території житлового будинку на АДРЕСА_1 зобов"язано власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 демонтувати самочинно встановлені малі архітектурні форми на прибудинковій території, влаштування яких виконано без згоди мешканців будинку, документів на право землекористування, погоджених управлінням охорони історичного середовища, без проектних пропозицій та дозволу органу місцевого самоврядування у термін до 01.12.2013 року.

Розпорядження Сихівської РА №551 від 22.11.2013 року відповідачкою не виконано.

Відмовляючи у задоволенні позову Сихівської РА, суд виходив з того, що відповідачка ОСОБА_3 не здійснювала будівництва малих архітектурних форм по АДРЕСА_1, оскільки встановлення альтанки, мангалу, каміна, перегородки та вольєру здійснювалося згідно договору підряду на замовлення третьої особи ПП "Пріоріс" будівельною організацією ТзОВ "Рембудпослуга" .

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів Апеляційного суду не погоджується.

Із матеріалів справи встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_3 разом із сім"єю проживає у АДРЕСА_1. Квартира приватизована. Власником квартири є ОСОБА_3, що підтверджується реєстраційним посвідченням №8256 від 13.05.1997 року. (а.с.9).

Згідно довідки відділу Держземагенства у м.Львові №40/3/581 від 28.07.2014 року зазначено, що згідно земельно-кадастрових даних, земельна ділянка на АДРЕСА_1 відноситься до земель м. Львова, що не надані у власність або користування (згідно списку землекористувачів та землевласників Галицького району м. Львова, затвердженого рішенням виконкому Львівської міської ради від 06.02.98р. за № 51 "Про інвентаризацію земель м. Львова") - (долучено до матеріалів справи).

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

У м. Львові зазначені вище питання регулюються Правилами благоустрою, які затверджені ухвалою №376 третьої сесії 6-го скликання Львівської міської ради від 21.04.2011 року.

Згідно п.2.2.2 розділу 2 зазначено, що благоустрій території міста включає прибудинкові території.

Згідно наказу №76 від 17.05.2005 року Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства зазначається, що прибудинкова територія-це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Будинок АДРЕСА_1 у якому проживає відповідачка ОСОБА_3 відноситься до багатоквартирного.

Пунктом 3.2.9 Правил передбачено, що розміщувати елементи благоустрою дозволено тільки на підставі проектно-дозвільної документації.

Відповідно до ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруди, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно-затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 передала в оренду частину нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 площею 12 кв.м. про що свідчить договір оренди від 11.01.2008 року ( а.с.51.). Відповідно до п.1.2 договору оренди цільове призначення об"єкту оренди: розміщення офісу. Договір укладено строком на 6 місяців Даних про продовження договору оренди, укладення нового договору суду не надано.

Суд, вирішуючи спір прийшов до висновку, що на підставі договору підряду від 01.02.2008 року укладеного між ПП "Пріоріс" (замовником) та ТзОВ "Рембудпослуга" (підрядник) останнім здійснено будівництво альтанки, мангалу , фонтану, каміну , вольєру, перегородки про що свідчить акт прийому -передачі виконаних робіт, а відтак, ОСОБА_3 не є належним відповідачем по справі.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки прибудинкова територія на якій побудовані малі архітектурні форми прилягає до багатоквартирного житлового будинку у якому проживає відповідачка , несе певні витрати за належне утримання прибудинкової території, а відтак остання відповідає за самовільно побудовані малі архітектурні форми як власник квартири, незважаючи на те, що частину нежитлового приміщення передано в оренду у 2008 році. Із матеріалів справи встановлено, що будівництво проводилося у 2013 році.

Відповідно до ст.309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 15 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення згідно якого:

Позовні вимоги Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Зобов"язати ОСОБА_3 демонтувати самочинно встановлені малі архітектурні форми, а саме: фонтан, альтанку, камін, мангал, вольєр, перегородку на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Сихівської районної адміністрації судові витрати по справі в сумі 351 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин