Апеляційний суд Полтавської області
Суддя-доповідач: Чічіль В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Антонова В.М.

Суддів: Чічіля В.А. Мартєва С.Ю.

при секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до колективного підприємства «Полтавський м'ясокомбінат» про стягнення заробітної плати , компенсації за невикористану відпустку та вихідної допомоги, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

З рішенням не погодився позивач, в апеляційній скарзі просив скасувати рішення місцевого суду в зв»язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_2 з 04.05.1993 року працював на КП «Полтавський м'ясокомбінат» електрозварником шостого розряду в компресорному цеху, та 18.08.2009 року був звільнений з підприємства відповідача за п.1 ст.40 КЗпП України, в зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

При проведенні розрахунку з позивачем, згідно наданої довідки (а.с. 28), йому було нараховано 5491,04 грн, з них компенсація за невикористану відпустку за 37 днів - 2130,25 грн., вихідна допомога - 3360,79 грн., та, з відрахуванням відповідних утримань, ч фактично виплачено 4602 грн.20 коп.

З матеріалів справи вбачається, що при проведення даного розрахунку була допущена бухгалтерська помилка, та позивачу було зайво виплачено суму 2725,52 грн.

Місцевим судом встановлено, що за період часу з квітня 2008 року по день звільнення підприємство працювало в режимі неповного робочого часу через зменшення обсягів виробництва, про що маються відповідні накази по підприємству, а тому заробітна плата працівникам виплачувалася за фактично відпрацьований робочий час.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що місцевий суд не взяв до уваги той факт, що на час звільнення його з роботи на підприємстві мав місце простій, оскільки він не був забезпечений роботою, а отже, згідно положень ст. 113 КЗпП України, йому повинна бути виплачена заробітна плата в розмірі з розрахунку не нижче двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Проте, зазначені доводи не заслуговують на увагу суду та суперечать матеріалам справи, виходячи з наступного.

В ст. 34 КЗпП України, визначено поняття простою, як - призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Згідно положень ч. 2 ст. 113 КЗпП України, про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган, бригадира, майстра, інших посадових осіб.

З матеріалів справи вбачається, що в період з квітня 2008 року по день звільнення позивача на підприємстві відповідача робота не зупинялась, підстав для простою не було.

Проте, з огляду на положення ст. 113 КЗпП України, якщо позивач вважає, що в його роботі стався простій, він повинен був повідомити про це власника або уповноважений ним орган чи інших посадових осіб.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення позивача до керівництва підприємства з подібним повідомленням.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В ході судового розгляду справи позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів, а саме факту простою на підприємстві.

Доводи апеляційної скарги не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюччий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно