Номер провадження: 22-ц/785/4088/15
Головуючий у першій інстанції Котов В. Г.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Южного міського суду Одеської області від 12 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 99751,79 грн.,

встановила:

10 червня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (далі - ТОВ "Кредитні ініціативи") звернулося до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.09.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПростоФінанс" (далі - ТОВ "ПростоФінанс") та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №3, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит у сумі 63 810,00 грн. (далі - Кредитний договір), а останній зобов'язався повернути наданий кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього, яким встановлений графік платежів.

Позивач також зазначив, що свої зобов'язання за Кредитним договором він виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит у сумі 63 810,00 грн., що підтверджується платіжним перерахування коштів відповідно до заяви відповідача.

Разом з тим, ОСОБА_3 неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 10.05.2014 року сума простроченої заборгованості за кредитом склала 56 630,45 грн., по відсотках - 25 257,81 грн. та комісії - 8 461,41 грн.

Крім того, у зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору, їй була нарахована неустойка (штраф), яка станом на 10.05.2014 року становить 9 402,12 грн.

Крім того, позивач зазначив, що 18.05.2012 року між ТОВ "Кредитні ініціативи" та ТОВ "ПростоФінанс"було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ "ПростоФінанс" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги до кредитних договорів, укладених між ТОВ "ПростоФінанс" та фізичними особами, згідно якого відбулося також відступлення права вимоги від ТОВ "ПростоФінанс" за Кредитним договором №3 від 09.09.2008 року на користь ТОВ "Кредитні ініціативи".

Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ "Кредитні ініціативи" просило задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Справа була розглянута у відсутність відповідача при заочному розгляді справи.

Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області від 12 грудня 2014 року позовні вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" були задоволені у повному обсязі (а.с. 69-71).

23 січня 2015 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення (а.с. 75-77).

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 26 лютого 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення було відмовлено (а.с 111- 112).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування вищевказаного судового рішення із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Кредитні ініціативи", посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, до початку судового засідання, від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про застосування строків позовної давності до позовних вимог ТОВ "Кредитні Ініціативи" про стягнення з неї вищевказаної кредитної заборгованості (а.с.131).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Та обставина, що між ТОВ "ПростоФінанс" та відповідачем ОСОБА_3 09.09.2008 року був укладений Кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 63810,00 грн., а останній зобов'язався повернути наданий кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі, визнані сторонами, підтверджуються матеріалами справи, а тому у відповідності до ч. 1ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Також судом обґрунтовано встановлено, що 18.05.2012 року між ТОВ "ПростоФінанс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до умов якого ТОВ "ПростоФінанс" відступило ТОВ "Кредитні ініціативи" права вимоги за Кредитним договором №3 від 09.09.2008 року.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло всі права вимоги по відступленому на його користь Кредитному договору, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано керувався вимогами, передбаченими ст.ст. 526, 611, 612, 1029, 1054 ЦК України, згідно яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 неналежним чином виконувала взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушила істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 10.05.2014 року мала прострочену заборгованість за кредитом у сумі 56 630,45 грн., по відсотках - 25 257,81 грн. та комісії - 8 461,41 грн.

Крім того, у відповідності до ст.ст. 549, 550 ЦК України та умов Кредитного договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Кредитного договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеню).

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, у зв'язку з порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору відповідач повинен сплатити на користь позивача неустойку (штраф), яка станом на 10.05.2014 року склала 9 402,12 грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що ст. 257 ЦК України передбачений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки передбачений спеціальний строк позовної давності тривалістю в один рік.

Із Кредитного договору вбачається, що вищевказаний загальний та спеціальний строк позовної давності не змінювався, а тому до спірних правовідносин належить застосовувати відповідно трирічний і річний строки позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.2009 року відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України ТОВ "ПростоФінанс" направило відповідачу письмову вимогу про існування у неї кредитної заборгованості і необхідності її погашення протягом 30 календарних днів, тобто в строк до 12.10.2009 року. Також банком було зазначено, що у разі подальшого ухилення від сплати грошових коштів по кредитному договору, він буде вимушений передати справу до суду, вимагаючи дострокового повного погашення кредитної заборгованості (а.с.94).

Таким чином, ТОВ "ПростоФінанс" використав своє право дострокового погашення кредитної заборгованості та фактично змінив строк виконання зобов'язання за Кредитним договором, вказавши дату виконання 12.10.2009 року, у зв'язку з чим мав право пред'явити позов про стягнення кредитної заборгованості в строк до 12.10.2012 року, та про стягнення неустойки - в строк до 12.10.2010 року.

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд України, згідно постанови від 21.01.2015 року у справі № 6-190цс14 (а.с.135-141).

У відповідності до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

У зв'язку з цим, та враховуючи, що ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло всі права вимоги по відступленому на його користь Кредитному договору, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій, до нього також перейшов обов'язок щодо звернення до суду за захистом своїх прав в межах строку позовної давності.

Таким чином, строк позовної давності за кредитним договором по даній справі почав свій перебіг 12.10.2009 року, у зв'язку з чим ТОВ "Кредитні ініціативи" зобов'язано було звернутись до суду з вимогою про погашення неустойки в строк до 12.10.2010 року, та про погашення основної заборгованості по кредиту, відсотків за його користування та комісії - в строк до 12.10.2012 року.

Враховуючи, що ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулось до суду 10 червня 2014 року, позивач пропустив строк позовної давності і поважних причин для його поновлення матеріали справи не містять.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як було зазначено вище, через неявку відповідача ОСОБА_3 до суду першої інстанції, у справі було ухвалено заочне рішення.

Заяву про застосування строку позовної давності ОСОБА_3 надала суду 16.04.2015 року (а.с.131-134).

Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_3 повідомлялась належним чином про день, час та місце розгляду справи в суді першої інстанції, та у зв'язку з цим була позбавлена можливості надати суду заяву про застосування строку позовної давності до ухвалення заочного рішення, зазначена заява підлягає прийняттю та застосуванню судом апеляційної інстанції.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що зазначене рішення суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог через пропуск строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

Враховуючи, що за подання апеляційної скарги апелянтом ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 500 грн., у відповідності до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТОВ "Кредитні ініціативи" на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 498,76 грн., що складає 0,5% від суми позову.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 12 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 498 грн. (чотириста дев'яносто вісім гривень) 76 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко