КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 391/548/15-ц
Провадження № 6/391/30/15
У Х В А Л А

23.07.2015 р. селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Ревякіної О.В., при секретарі Чичик О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Компаніївка заяву Компаніївського технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету про зупинення виконавчого провадження по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрник-Кіровоградщина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, якою просить зупинити виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа від 12.01.2015 р. по примусовому виконанню рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 23.12.2014 року у справі № 391/723/14-ц до 25.10.2015 року. В обґрунтування заяви вказав, що ВДВС Компаніївського РУЮ Кіровоградської області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Аграрник-Кіровоградщина» заборгованості в сумі 308204,77 грн. 21.05.2015 р. було укладено договір про переведення боргу, згідно якого ОСОБА_1 (первісний боржник) переводить на Компаніївський технікум ветеринарної медицини (новий боржник), а новий боржник приймає на себе грошовий борг в розмірі 308204,77 грн. Ухвалою Компаніївського районного суду від 01.07.2015 р. замінено сторону виконавчого провадження первісного боржника на нового боржника, в звязку з чим просив суд зупинити вказане виконавче провадження.

В судовому засіданні представник боржника надав доповнення до заяви, в якому просив також відстрочити відповідно до ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання виконавчого листа від 12.01.2015 р. у вказаній цивільній справі до 25.10.2015 року з тих самих підстав, що зазначені в заяві про зупинення виконавчого провадження.

Заслухавши пояснення представників боржника, який наполягав на задоволенні заяви, стягувача, який заперечив проти задоволення заяви та відділу ДВС, який поклав вирішення заяви на розсуд суду, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2014 року задоволено позов ТОВ «Аграрник-Кіровоградщина» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Аграрник-Кіровоградщина» заборгованість за договором про реструктуризацію боргу від 26.03.2013 року в сумі 150000 грн., пеню в сумі 132150 грн., інфляційні нарахування в сумі 18320 грн., три відсотки річних в сумі 3170,96 грн., а всього 303640 грн. 96 коп., а також суму судового збору в розмірі 4563,81 грн. По справі видано виконавчі листи № 391/723/14-ц від 12.01.2015 року, та 11.02.2015 р. відкрито виконавче провадження № 46449480, № 46449157 (т. 3 а.с. 103-106).

21.05.2015 р. між ОСОБА_1 (первісний боржник), Компаніївським технікумом ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету (новий боржник) і ТОВ «Аграрник-Кіровоградщина» (кредитор) було укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого первісний боржник переводить на нового боржника грошовий борг в розмірі 308204,77 грн., кредитор не заперечує проти заміни первісного боржника новим боржником в підписуючи зі своєї сторони Договір дає свою згоду на переведення боргу (п.2 Договору) (т.3 а.с. 107-108).

Ухвалою Компаніївського районного суду від 01.07.2015 року замінено сторону виконавчого провадження боржника ОСОБА_1 на Компаніївський технікум ветеринарної медицини.

Вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1, 5 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» та ЦПК України свідчать про те, що відстрочка виконання рішення суду носить винятковий характер та може бути застосована судом лише у виняткових випадках за наявності обставин, що утруднюють або роблять неможливим виконання рішення, що узгоджується з положеннями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

Боржник в своїй заяві не зазначив виняткових обставин для відстрочення виконання рішення суду апеляційної інстанції, відповідно до положень ст. 373 ЦПК України, а тому підстави для задоволення заяви в цій частині відсутні.

В судовому засіданні представник боржника пояснив, що звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду з метою припинити примусове виконання рішення, оскільки має намір виконати рішення суду добровільно, вказавши, що з часу підписання договору про переведення боргу на час звернення до суду з заявою ні матеріальний, ні фінансовий стан боржника не змінився.

З матеріалів справи вбачається, що новий боржник підписуючи договір про переведення боргу визнав та погодився з сумою боргу, підставою її нарахування, підтвердив, що йому була передана вся необхідна інформація, повязана з рішенням апеляційного суду, а крім того, новий боржник усвідомлював та погоджувався з тим, що після підписання договору в подальшому він отримує статус боржника у виконавчому провадженні, в ході якого у разі невиконання ним своїх обовязків по договору, може накладатися арешт на його рахунки та майно (п.10 Договору).

Аналізуючи обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено наявність у боржника виняткових або надзвичайних обставин в розумінні ст.373 ЦПК України, які б могли утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а посилання Компаніївського технікуму ветеринарної медицини на укладення договору про переведення боргу та заміну боржника не може бути визнано судом виключними обставинами, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що правові підстави для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення, передбачені ст.373 ЦПК України, відсутні, а тому заява в цій частині задоволенню не підлягає.

Вирішуючи вимогу про зупинення виконавчого провадження слід зазначити наступне.

У відповідності до вимог статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом. Рішення суду є обовязковим для виконання й зупинення його виконання можливе лише в порядку, передбаченому законом (наприклад, шляхом скасування рішення, зупинення виконання касаційним судом за частиною першою статті 328 ЦПК). Крім того, зупинення виконавчого провадження в силу статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» є виключним повноваженням державного виконавця.

Зупинення виконавчого провадження - це форма припинення здійснення виконавчих дій, що триває певний, частіше невизначений заздалегідь час, до моменту відпадання обставин, які це зупинення викликали. Обставини, які тягнуть за собою зупинення виконавчого провадження, прямо передбачені в Законі України «Про виконавче провадження» та не підлягають розширеному тлумаченню.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а статтею 38 вказаного Закону визначені обставини, що надають право державному виконавцю зупинити виконавче провадження, але це відноситься до компетенції державного виконавця в провадженні якого знаходиться виконавче провадження.

Тобто, при застосуванні Закону України «Про виконавче провадження» наступають правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій з виконавчого провадження. Під час зупинення виконавчого провадження при застосуванні Закону проходить тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення.

Законодавством чітко визначено обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме питання про зупинення виконавчого провадження вирішується державним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Таким чином, прерогативним правом зупинення виконавчого провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження" наділений виключно державний виконавець і вирішення такого питання до компетенції суду не входить.

Навіть у разі оскарження дій державного виконавця, який не зупинив виконавче провадження, суд вправі визнати його дії незаконними та зобов'язати зупинити виконавче провадження, а не самому зупиняти виконавче провадження (ч. 2 ст. 387 ЦПК України).

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявник не надав до суду жодних доказів того, що він звертався до державного виконавця з заявою про зупинення виконавчого провадження і йому було відмовлено в задоволенні такої заяви, а також на те, що підстава зупинення виконавчого провадження, на яку посилається заявник заміна боржника у виконавчому провадженні, не передбачена ЗУ «Про виконавче провадження». Крім того, заявник фактично вимагає зупинення виконання судового рішення, яке набрало чинності і виконується.

Згідно ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (п.4); зупинення судом реалізації арештованого майна (п.7).

Підстави та порядок зупинення стягнення на підставі виконавчого листа визначені ст.ст.151-153 ЦПК України. Так, п.6 ч.1 ст.152 ЦПК України передбачає, право суду забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Таке питання вирішується судом у порядку забезпечення позову, яким боржник оскаржує виконавчий документ.

Питання щодо оскарження виконавчого документу у даному провадженні заявником не ставилось. Зважаючи на це у суду в межах даного судового провадження, відсутні підстави для вжиття заходів із забезпечення позову.

Враховуючи, що правом зупинення виконавчого провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження" наділений виключно державний виконавець і вирішення такого питання не належить до компетенції суду, то у задоволенні заяви слід відмовити в повному обсязі за безпідставністю.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.293, 373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Компаніївського технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету про зупинення виконавчого провадження по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрник-Кіровоградщина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та штрафних санкцій - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Компаніївського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2