АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1507/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/789/1235/15 Доповідач - Щавурська Н.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Фащевська Н. Є., Гурзель І. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, представника позивача ПАТ Кредо Банк ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 серпня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Кредо Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.08.2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Кредо Банк заборгованість за кредитним договором на загальну суму 20689,99 дол. США, що в еквіваленті до української гривні становить 267986,72 грн. та 480,00 грн. з яких: 18856,00 дол. США, що за курсом НБУ станом 29.10.2014 року становить 244232,00 грн.- неповернута сума кредиту; 1529,49 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.10.2014 року становить 19810,69 грн.- прострочена заборгованість по процентах; 480,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 304,50 дол. США, що за курсом НБУ станом на 29.10.2014 року становить 3944,03 грн.- пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення, вважаючи його ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з'ясування обставин, які суд вважав встановленими та ухвалити нове, яким у задоволенні вказаного позову відмовити. Скаргу обґрунтовує тим, що в матеріалах справи відсутні докази видачі коштів згідно кредитного договору. На підтвердження виконання своїх зобов'язань ОСОБА_3 повинен був надати копії заяв ОСОБА_1 на видачу кредитних коштів та копії документів первинного бухгалтерського обліку, які б підтверджували видачу даних коштів. Однак, на підтвердження наявності та розміру заборгованості Банком надано лише розрахунок кредитної заборгованості, в той час як доказом наявності та розміру заборгованості Банком повинна була бути надана виписка з рахунків бухгалтерського обліку банків, в якій би було відображено видачу та зарахування коштів сплачених Позичальником на виконання умов кредитного договору.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник позивача ПАТ Кредо Банк ОСОБА_2 відносно апеляційної скарги заперечив, вважає таку безпідставною та необґрунтованою, просить її відхилити.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 До задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд обґрунтував свої висновки тим, що ОСОБА_1, внаслідок неналежного невиконання зобов'язань, порушено права ПАТ Кредо Банк, які підлягають захисту шляхом стягнення достроково з ОСОБА_1 Усієї суми заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, оскільки він повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права, зроблений на підставі наявних у справі доказів.

Так, судом встановлено, що 24.11.2005 року між АТ Кредит Банк, правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ Кредо Банк та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 361/2005, відповідно до умов (п.2.1-2.2) якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі - 35000 доларів США, на строк до 30.10.2020 року, з цільовим призначенням кредиту - придбання квартири згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.6-7).

Пунктом 2.6 договору передбачено, що кредит видається позичальнику в безготівковій формі, шляхом перерахунку коштів в сумі 35000,00 доларів США на поточний рахунок Позичальника в ТФ АТ ОСОБА_3 (Україна) з подальшою конвертацією валюти кредиту у валюту платежу, з наступним перерахунком гривневого еквіваленту на поточний рахунок Продавця згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири.

Зобов'язання Позивача за Кредитним договором були виконані в повному обсязі, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 428342 від 24.11.2005 року (а.с.8).

02.12.2013 року, між банком та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Кредитного договору, яким внесено зміни до п.4.1. в частині розміру щомісячних платежів, починаючи з грудня 2013 року, а саме, збільшено такий розмір зі 196 дол. США до 232,00 дол. США на місяць, останній місяць кредитування до 30.10.2020р. - 296,00 дол. США, а також передбачено сплату додаткової комісії за внесення змін у розмірі 0,2 % від залишку заборгованості по кредиту (а.с.9).

Пунктами 3.2.,3.4. Кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку 12 % річних. Позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти.

Відповідно до п. 3.1. Позичальник зобов'язується здійснювати оплату за надані по цьому Договору послуги у розмірах і в строки, визначені тарифами Банку.

Пунктом 5.1. Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, крім відшкодування збитків, боржник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п. 3.2. кредитного договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення.

Згідно п.4.9. Кредитного договору ОСОБА_3 у випадках, передбачених п. 2.9. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє боржника.

Станом на 29.10.2014 року в ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість по відсотках у розмірі 1529 доларів США та по комісії за адміністрування кредиту в сумі 480 грн. (а.с.15).

Загальна сума, яку повинен сплатити ОСОБА_1 банку згідно умов кредитного договору становить 20689,99 доларів США, що в еквіваленті до української гривні становить 267986,72 грн. та 480,00 грн., з яких: 18856,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.10.2014 року становить 244232,00грн. - неповернута сума кредиту; 1529,49 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.10.2014 року становить 19810,69 грн. - прострочена заборгованість по процентах; 480,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 304,50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 29.10.2014 року становить 3944,03 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів.

Письмове повідомлення-вимога банку про необхідність погашення заборгованості направлялося ОСОБА_1 11.11.2014 року (а.с.22) та отримано ним особисто 17.11.2015 року (а.с.23).

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором ( ч.1 ст.612 ЦК України).

На підставі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно вимог ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 не виконує належним чином передбачених кредитним договором обов'язків щодо повернення кредиту і має прострочену заборгованість, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до вірного висновку про порушення прав банку та наявність правових для дострокового стягнення з відповідача на користь позивача усієї суми кредиту.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів наявності заборгованості колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься копія розрахунку заборгованості, надана банком (а.с.10-16), яка відповідає оглянутому судом апеляційної інстанції оригіналу. Із розрахунку вбачається, що починаючи з лютого по жовтень 2014 року відповідач не сплачував відсотки за користування кредитом і у нього виникла прострочена заборгованість по відсотках у розмірі 1529,49 доларів США та 480 грн. комісії за адміністрування кредиту, що у свою чергу давало підстави банку після направлення письмового повідомлення про необхідність погашення заборгованості на дострокове стягнення усієї суми кредиту. При цьому, докази про погашення заборгованості, що утворилася відповідачем суду не представлено.

Не заслуговують на увагу й твердження апелянта про наявність у нього сумнівів щодо перерахування банком усієї суми кредиту за договором купівлі-продажу продавцю згідно умов кредитного договору та необхідності повернення банку вказаних коштів, як такі що спростовуються фактом знаходження квартири (предмета договору купівлі-прожажу) у його (апелянта) власності та фактом відсутності будь-яких претензій продавця квартири до нього, починаючи з часу укладення договору, що мало місце у 2005 році, й чого не заперечив сам апелянт в ході розгляду справи. Крім цього, дані твердження спростовуються й фактом своєчасного погашення кредиту відповідачем протягом 2005-2012 років і фактом укладення ним з банком додаткового договору в грудні 2013 року, яким було змінено (збільшено) розміри щомісячних платежів.

У відповідності до ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, дійшов законних і обгрунтованих висновків задоволення позову банку до ОСОБА_1 про дострокове стягнення коштів за кредитним договором, апеляційна скарга відповідача підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313, 314 ч.1 п.1, ч.1 п.2, 315 ч.1, 2; 317, 319, 324 ч.1 п.1, 325 ч.1 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :