Справа № 755/2492/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гончарука В.П.,

при секретарях: Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ "ПриватБанк", в якому просить стягнути з відповідача на користь позивачів кошти які залишились на поточних банківських рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк», розірвати договір банківського рахунку укладеного між ОСОБА_2, та ПАТ КБ «Приватбанк», стягнувши на користь ОСОБА_2 грошові кошти з ПАТ КБ «Приватбанк» , що становлять залишки на поточному банківському рахунку, стягнувши на користь ОСОБА_1 грошові кошти з ПАТ КБ «Приватбанк», що становлять залишки на поточному банківському рахунку стягнувши на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 20 000 грн. поклавши на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Вимоги позову мотивовані тим, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають поточні рахунки відкриті у Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «Приватбанк» до яких емітовано платіжні картки. Так відповідно до довідок Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» від 22.05.2014 р. № 8296396 та № 35338191 залишки грошових коштів на рахунках позивачів становлять позивача ОСОБА_1 становить 18512, 31 грн. та 1470,15 євро, позивача ОСОБА_2 становить 185 500, 56 грн.

Починаючи з 15.03.2014р. відповідач спочатку тимчасово, а потім зовсім припинив роботу своїх відділень на території Криму. З цієї дати були заблоковані всі рахунки, що позбавило позивача можливості користуватись належними їй грошовими коштами, що знаходяться на банківських рахунках позивачів, ліміт на зняття готівкових коштів за платіжними картками складає 300 грн. в день. Позиачі зазначають що не зважаючи на те що, у відділеннях які знаходяться поза межами Автономної республіки Крим, відмовляються приймати заяви щодо закриття рахунків, аргументуючи відсутністю доступу до даних у Криму.У зв'язку з цим позивачі звернулись до відповідача із вимогою про розірвання договорів з банком та повернення коштів та стягнення моральної шкоди. Зокрема позивачі просять розірвати договори банківських рахунків укладених між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», до яких випущено платіжні картки НОМЕР_3 ( євро),НОМЕР_4 ( дол..США),НОМЕР_5 ( грн..), стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, що становлять залишки на поточних банківських рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 1470, 15 євро та 18512, 31 грн., також розірвати договір банківського рахунку укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», до якого випущено платіжну картку НОМЕР_6, стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь ОСОБА_2 суму депозитного вкладу розмірі 185550, 56 грн., також стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав вимоги позову в повному обсязі з викладених у ньому підстав зазначаючи, що відповідач фактично обмежує право позивачів на розпорядження грошовими коштами на рахунках у ПАТ КБ «Приватбанк», так як відповідач є стороною договірних зобов»язань, вбачаються підстави для розірвання таких договорів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, подав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив,що позиція відповідача на протязі тривалого часу незмінна, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", територія Автономної Республіки Крим визначена, як тимчасово окупована територія України. Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 6 травня 2014 року № 260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя". Згідно з п.5 цієї Постанови, банки, у тому числі ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Таким чином, відокремлений підрозділ ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя. " у зв»язку із чим в задоволенні позову просять відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з довідки № 8296396 від 22.05.2014 р. виданої начальником департамента з координації роботи з клієнтами Кримського РУ, ОСОБА_1 станом на 22.05.2014 року в ПАТ КБ «Приватбанк» має наступні рахунки до яких емітовано платіжні картки НОМЕР_4 (євро), НОМЕР_4(дол.. США), НОМЕР_5 (грн..), загальна сума грошових коштів на яких становить 18 512,31 грн., 1470,15 євро.

Відповідно до довідки № 35338191 від 22.05.2014 р. виданої начальником департамента з координації роботи з клієнтами Кримського РУ, ОСОБА_2 станом на 22.05.2014 року в ПАТ КБ «Приватбанк» має наступні рахунки до яких емітовано платіжну картку НОМЕР_6 загальна сума грошових коштів на якій становить 185 500грн. 56 коп.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституціїта законів України.

Статтею 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Частиною 3 ст. 1058 ЦК Українипередбачено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 3 ст. 1066 ЦК Українипередбачено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 1074 ЦК Україниобмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

При цьому, відповідно до п. 20.7 Постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" від 12 листопада 2003 року N 492вкладні (депозитні) рахунки клієнтів у разі залучення строкових вкладів закриваються після закінчення строку зберігання вкладу та повернення коштів вкладнику. У разі залучення вкладу на умовах його видачі на першу вимогу вкладний (депозитний) рахунок закривається після повернення коштів вкладнику.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку щодо правомірності вимог позивачів про стягнення з відповідача на її користь суми коштів які становлять залишки на поточних банківських рахунках

ОСОБА_1 станом до яких емітовано платіжні картки НОМЕР_4 (євро), НОМЕР_4(дол.. США), НОМЕР_5 (грн..), загальна сума грошових коштів на яких становить 18 512,31 грн., 1470,15 євро, що по курсу НБУ станом на 15.09.2015 р. становить 36 480,99 грн., та ОСОБА_2 яка має рахунки до яких емітовано платіжну картку НОМЕР_6 загальна сума грошових коштів на якій становить 185 500грн. 56 коп.

Посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу є окупованою, суд вважає необґрунтованими, оскільки договірні відносини ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк" як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя", банки, в тому числі ПАТ КБ "Приватбанк", зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України "Про банки і банківську діяльність"передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 527 ЦК Українивстановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК Українипередбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови, Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. І відповідно до положень ст. 10 ЦПК саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди.

Суд приймає до уваги той факт, що твердження позивачів, наведені у позовній заяві відносно відшкодування моральної не підкріпленні жодним доказом, та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, узв»язку зі чим задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору при подачі позову на підставі Закону України "Про судовий збір", з відповідача в дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 405,44 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-527, 629, 1058, 1060, 1066, 1074 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про захист прав споживачів, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Розірвати договори банківських рахунків укладених між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» по яких випущено платіжні картки НОМЕР_3 ( євро),НОМЕР_4 ( дол..США),НОМЕР_5 ( грн..).

Розірвати договори банківських рахунків укладених між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» по яких випущено платіжні картки НОМЕР_6

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) суму депозитного вкладу розмірі 18 512 грн. 31 коп. та 1470, 15 Євро, що по курсу НБУ станом на 15.09.2015 р. становить 36480, 99 грн., а всього стягнути 54 993,3 грн. ( п»ятдесят чотири тисячі дев»ятсот дев»яносто три грн.. 30 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" () на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму депозитного вкладу розмірі 185550, 56 грн. ( сто вісімдесят п»ять тис. п»ятсот грн. 56 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" () в дохід держави судовий збір у сумі 2 405,44 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя