АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 197/1235/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/339/К/15 Шевченко О.В.
Категорія - 48 ( І ) Доповідач - Михайлів Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3.. про стягнення аліментів на свою користь та на своє утримання, до закінчення нею навчання в але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, з обох відповідачів у розмірі по ? від усих видів їх заробітку (доходу) щомісячно, забезпечити негайне виконання судового рішення, стягнувши з обох відповідачів суму аліментних платежів за один місяць. В обґрунтування позову зазначила, що вона є донькою відповідачів по справі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак з ними вона ніколи не проживала, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні позивачки батьки не здійснювали. Позивач ОСОБА_4 проживає разом з бабусею та дідусем, фактично перебуває на їх утриманні. На даний час ОСОБА_4 навчається на другому курсі денного відділення Нікопольського медичного училища за спеціальністю "Лікувальна справа" на платній основі, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків, самостійно оплачувати своє навчання та проживання в іншому місті не може, а відповідачі, хоча і мають таку можливість, відмовляються надавати матеріальну допомогу з оплати навчання добровільно.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з кожного із відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь дитини - ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1., аліменти на утримання останньої у розмірі по 1/6 частини з усих видів заробітку (доходу) кожного із відповідачів окремо, щомісячно починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_4 і до припинення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. навчання в Нікопольському медичному училищі, але не довше, ніж до досягнення останньою двадцяти трьох років. Стягнуто з кожного із відповідачів окремо на користь держави судовий збір у сумі по 121,80 грн. Рішення суду у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача -ОСОБА_4., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме суд не дав належної оцінки обставинам в яких перебувають відповідачі, тобто те що на сьогоднішній день вони не мають можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, оскільки є безробітними, свою родину утримують на доходи від підсобного господарства, які є мінливими та мають не значний розмір, крім того відповідачі щомісяця потребують певного лікування та ліків, на придбання яких також необхідні грошові кошти.

Крім того, судом не взято до уваги, що для виникнення обов'язку у відповідачів утримувати свою повнолітню доньку необхідна наявність певних умов, однією із яких є можливість надавати таку матеріальну допомогу, але в даному випадку зазначена умова не додержана, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідачі працюють і мають постійний заробіток та дійсно мають можливість надавити таку матеріальну допомогу.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача. (а.с.4)

Позивач ОСОБА_4 з батьками не проживає.

Відповідно до рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04.03.2013 року з кожного із відповідачів на користь позивача ОСОБА_4 стягувались аліменти на утримання останньої в розмірі по ? частини з усих видів заробітку (доходів) кожного із відповідачів, але не менше 30 відсотків від встановленого законом мінімального розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.02.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

З 01.09.2013 року ОСОБА_4 навчається у Нікопольському медичному училищі, за спеціальністю "Лікувальна справа", на денній формі навчання, на контрактній основі, строк навчання якого закінчується 30.06.2016 року. Місячна оплата за навчання складає 615 грн., загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання становить 20 910 грн. (а.с.6-7)

Частково задовольняючи позовні вимоги позивачки та стягуючи з кожного із відповідачів на її користь аліменти на утримання доньки, що продовжує навчання у розмірі по 1/6 частини з усих видів заробітку (доходу) кожного із відповідачів окремо, щомісячно починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_4 і до припинення ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1. навчання, але не довше, ніж до досягнення останньою двадцяти трьох років, суд першої інстанції керувався ст.. 199 СК України і виходив з недоведеності визначених законом умов, які б позбавили позивача права на отримання від батьків матеріальної допомоги у разі продовження нею навчання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Згідно доп.п.1,2 ст.. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Покладаючи на відповідачів обов'язок зі сплати аліментів на користь позивачки на її утримання суд першої інстанції виходив з факту досягнення ОСОБА_4 повноліття, продовженням нею навчання, потреб у матеріальній допомозі, при цьому визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з кожного із відповідачів, суд врахував обставини, що мають значення по справі, а саме можливість відповідачів сплачувати аліменти, стан їх здоров'я та правомірно стягнув аліменти в меншому розмірі, ніж просила позивач.

Як вбачається з матеріалів справи повнолітня ОСОБА_4 самостійного заробітку не має, з вересня 2013 року навчається у Нікопольському медичному училищі, за спеціальністю "Лікувальна справа", на денній формі навчання, на контрактній основі, строк навчання якого закінчується 30.06.2016 року.

Як встановлено матеріалами справи відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, в Широківському районному центрі зайнятості Дніпропетровської області на обліку, як безробітна не перебуває, грошові кошти на утримання себе та чоловіка отримує від підсобного господарства.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює з травня 2013 року, в Широківському районному центрі зайнятості Дніпропетровської області на обліку, як безробітній не перебуває.

Інших дітей, крім ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачі не мають, інших осіб на своєму утриманні не мають.

Сім'я відповідачів проживає у приватному будинку, мають підсобне господарство, користуються у повсякденному житті власним автомобілем. Як встановлено в суді першої інстанції та підтверджено самими відповідачами їх донька ОСОБА_4., позивач по справі, з ними не проживає, проживає разом із бабусею ОСОБА_5 та дідусем ОСОБА_6.

Посилання відповідачів, як на підставу для відмови у задоволенні заявленого ОСОБА_4 позову, на те, що вони не впевнені хто саме буде одержувати присуджені рішенням суду аліменти, оскільки вважають, що грошові кошти буде отримувати бабуся позивачки ОСОБА_5, колегія суддів відхиляє, як безпідставні та недоведені, при цьому враховує наступне.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, ОСОБА_4 наділена повною цивільною дієздатністю, як особа яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Позов про стягнення аліментів на свою користь та на своє утримання, до закінчення навчання заявлено ОСОБА_4, від власного імені та у своїх інтересах.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що відповідачі, хворіють та потребують у зв'язку із цим певного лікування та ліків, колегія суддів відхиляє та враховує при цьому, що відповідачі по справі є трудоспособними особами і можуть працювати. На обліку в центрі зайнятості не перебувають, не є інвалідами, не страждають на тяжкі захворювання. Дочка, в свою чергу, стипендію не отримує і потребує матеріальної допомоги.

Відсутність працевлаштування на час розгляду справи не позбавляє батьків надавати допомогу дочці, на час навчання, що і було враховано судом першої інстанції, у відповідності до ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, та ухвалення оскаржуваного рішення суду а тому доводи відповідачів і є необґрунтованими.

Враховуючи те, що відповідачі не спростували висновків суду першої інстанції про можливість надавати матеріальну допомогу рідній дочці - ОСОБА_4., на час її навчання та те, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: