Справа № 22-ц/780/2555/14 Головуючий у І інстанції
Провадження № 88-ц/780/18/15 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Химинець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю „Аверс-Сіті" про визнання права власності на квартиру та зобов'язання вчинити дії,

В С Т АНОВИЛ А:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним вище позовом, який заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2013 року було задоволено. За ОСОБА_2 було визнане право власності на квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язано ТОВ „Аверс-Сіті" передати позивачу технічну документацію на вказану квартиру.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2014 року було задоволено апеляційну скаргу ТОВ „Аверс-Сіті", заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2013 року скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

08 квітня 2015 року ОСОБА_2 подала до апеляційного суду Київської області заяву про перегляд рішення апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. Свою заяву обґрунтовувала тим, що підставою для відмови в задоволенні її позову стала відсутність у неї довідки про здійснення повної оплати вартості спірної квартири за підписом директора та головного бухгалтера ТОВ „Аверс-Сіті", як це вимагалося умовами укладеного договору купівлі-продажу майнових прав. 28 березня 2015 року на її адресу від гр. ОСОБА_3 надійшло повідомлення про те, що ним помилково було отримано за позивача довідку ТОВ „Аверс-Сіті" від 06 червня 2011 року за підписами директора та головного бухгалтера товариства про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості перед товариством за договором купівлі-продажу майнових прав та додатковою угодою до нього, та про підтвердження повної оплати за вказаним договором. На час розгляду справи той факт, що товариством зазначена довідка відносно неї видавалася, була направлена на адресу позивача, однак була отримана іншою особою, позивачу відомо не було. Вважає зазначену обставину підставою для перегляду рішення апеляційного суду, оскільки вона є істотною для справи обставиною, що не була і не могла бути відома позивачу на час розгляду справи.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

В ході розгляду справи по суті судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 03.06.2011 року між ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_4 було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого позивач набула права вимоги до ТОВ „Аверс-Сіті" майнових прав на об'єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу майнових прав № А 41 від 17.09.2010 року та додаткової угоди до нього від 03.03.2011 року. Вартість майнових прав відповідно до п. 4.2. зазначеного договору була встановлена у розмірі 113298,97 грн.

Згідно п.п.3.1-3.4 вказаного договору купівлі-продажу майнові права на об'єкт нерухомості передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту, який підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100% вартості майнових прав, введення відповідної частини будинку в експлуатацію та здійснення розрахунків. Продавець зобов'язаний на вимогу покупця надати останньому протягом 3-х банківських днів вичерпний пакет документів для оформлення права власності.

16 вересня 2011 року будинок № 26 по вул. Пономарьова в смт. Коцюбинське введено в експлуатацію, що підтверджується сертифікатом інспекції ДАБК у Київській області. Рішенням виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради від 22 вересня 2011 року доручено КП КОР „Ірпінське БТІ" оформити та видати ТОВ „Аверс-Сіті" свідоцтва про право власності на квартири прийнятого в експлуатацію будинку, в тому числі й на спірну квартиру.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд у своєму рішенні від 10 квітня 2014 року виходив з того, що позивачем не було належним чином доведено факту повної оплати вартості майнових прав на спірну квартиру, оскільки у відповідності до умов п. 4.4 зазначеного договору дана обставина має підтверджуватися відповідною довідкою за підписами директора та головного бухгалтера ТОВ „Аверс-Сіті", в той час як такої довідки за встановленою договором формою позивач не мала. Оскільки відповідач заперечував факт оплати вартості майнових прав на спірну квартиру, а позивач не надала належних доказів на підтвердження даного факту, суд прийшов до висновку про недоведеність зазначеної обставини, відтак про відсутність підстав для задоволення позову.

З доданих до заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду документів вбачається, що 28 березня 2015 року поштою на її адресу надійшов лист від ОСОБА_3, відповідно до якого останній виявив помилково отриману ним довідку ТОВ „Аверс-Сіті" від 06 червня 2011 року про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості перед товариством за договором купівлі-продажу майнових прав №А 41 від 17 вересня 2010 року та додатковою угодою до нього від 03 червня 2011 року та про підтвердження факту повної оплати за вказаним вище договором. Разом з листом позивач отримала й саму довідку, яка відповідно до умов договору підписана директором та головним бухгалтером ТОВ „Аверс-Сіті".

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Згідно роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 № 4 нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК). Необхідними вимогами до нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2 статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Із заяви позивача та наданих її представником пояснень в судовому засіданні, вбачається, що про таку обставину, як факт видачі відповідачем такої довідки, її направлення на адресу позивача та перебування довідки у третьої особи на час розгляду справи, позивачу відомо не було. В той же час дана обставина існувала на час ухвалення судового рішення та має суттєве значення для вирішення справи, оскільки підтверджує факт здійснення повного розрахунку з ТОВ „Аверс-Сіті" за майнові права на спірну квартиру. Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вищезазначена обставина є нововиявленою для даної справи в розумінні ст. 361 ЦПК України, подана у встановлений законом строк та спосіб, має значення для вирішення справи. При цьому колегією суддів не приймаються посилання представника відповідача на неможливість прийняття наданої позивачем довідки у зв'язку з тим, що вона можливо була виготовлена в інший, відмінний від вказаного в ній час, та підписана іншими, відмінними від вказаними в ній, особами. Судом роз'яснено представнику відповідача його право ставити питання про проведення експертизи з цього приводу або надання інших доказів для підтвердження його сумнівів, однак той таким правом скористатися не забажав. За таких умов такі посилання відповідача залишилися недоведеними, відтак не можуть бути прийняті судом.

У відповідності до положень ст. 365 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2014 року та ухвалення по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне:

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних процесуальних норм об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України „Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" дає визначення поняття „майнові права", які можуть оцінюватися як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону).

Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно, оскільки об'єктом цих прав не є „чуже майно", а також не є правом власності, оскільки об'єкт будівництва не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Зважаючи на наведене, майнове право, яке можна визначити як „право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом даної норми новостворене нерухоме майно стає об'єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб'єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб'єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно.

З урахуванням наведеного захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема, на підставі статті 392 ЦК України.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року за результатами розгляду справи № 6-129 цс 14, предметом якої був спір про визнання права власності на житло за позовом особи до ТОВ „Аверс-сіті". При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема, на підставі статті 392 ЦК України. При цьому рішення суду про захист порушеного права та визнання за позивачем прав на спірне майно є підставою для реєстрації такого права.

В даному випадку позивач не може реалізувати належні йому майнові права шляхом отримання у власність спірної квартири, оскільки право власності на цю квартиру після прийняття будинку до експлуатації вже оформлене на забудовника - відповідача ТОВ „Аверс-Сіті" на підставі рішення виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради № 270 від 22 вересня 2011 року „Про оформлення та видачу ТОВ „Аверс-Сіті" свідоцтв на право власності на об'єкти нерухомого майна за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 26". Крім того, ТОВ „Аверс-сіті" заперечує проти визнання права власності на квартиру за позивачем, що у свою чергу, додатково свідчить про необхідність захисту прав останнього шляхом визнання за позивачем права власності на спірну квартиру.

Вимоги в частині зобов'язання ТОВ „Аверс-Сіті" передати позивачу технічну документацію (технічний паспорт) на спірну квартиру задоволенню не підлягають, з огляду на те, що обов'язок передати технічний паспорт на квартиру не передбачений умовами договору. Більш того, у відповідності до положень п.3.3 договору купівлі-продажу майнових прав оформлення права власності на об'єкт нерухомості здійснюється покупцем самостійно за власний рахунок. Також колегія суддів виходить з того, що визнання права власності на квартиру за позивачем надає йому право самостійно звернутися до БТІ для отримання технічного паспорта на своє ім'я.

З урахуванням вкладеного, керуючись ст. ст. 361-365 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 10 квітня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру № АДРЕСА_1. В решті вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді