Справа № 209/1641/15-ц
Провадження № 6/209/331/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Погрібної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 про дозвіл на примусове проникнення до помешкання боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про дозвіл на примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_2, який мешкає в квартирі АДРЕСА_1, для проведення державним виконавцем виконавчих дій по виконанню виконавчого листа № 2-119 від 07.03.2006 року, виданого Дніпровський районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 76441,00 грн.

В обґрунтування свого подання державний виконавець вказує, що в Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться на виконанні виконавче провадження № 64 з примусового виконання виконавчого листа № 2-119 від 07.03.2006 року, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 76441,00 грн. 16.08.2013 року державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження, відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого документу, про що винесено відповідну постанову, копії якої надіслано сторонам. У встановлений ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження» строк для самостійного виконання рішення суду, боржником рішення не виконано. При примусовому виконанні виконавчого документа державним виконавцем з метою повного та своєчасного виконання рішення суду, а саме: 04.10.2013 року, 20.01.2014 року, 21.05.2014 року, 22.09.2014 року, 11.11.2014 року були здійснені виходи за адресою мешкання боржника ОСОБА_2 з метою проведення опису та арешту майна, проте жодного разу доступ до квартири боржник не надав, про що складені відповідні акти. В ході виконання рішення боржнику неодноразово направлялися виклики до відділу, проте на виклики ОСОБА_2 жодного разу не зявлявся. На сьогоднішній день державному виконавцю не вдається потрапити до квартири, де мешкає боржник ОСОБА_2 для проведення виконавчих дій. Відповідно до даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, боржник прописаний за адресою: АДРЕСА_2.

Державний виконавець в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали подання, суд вважає подання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавче провадження ВП № 39398204 по виконанню виконавчого листа № 2-119 від 07.03.2006 року, виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди - 75441,00 грн., моральної шкоди - 1000,00 грн., всього стягнуто 76441,00 грн.

Відповідно до довідки відділу ОСОБА_4 в Дніпропетровській області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з актами державного виконавця від 22.09.2014 року, 11.11.2014 року встановлено, що боржник за адресою: АДРЕСА_3, не проживає (зі слів сусідки), а мешкає за іншою адресою (зі слів брата боржника). У відповідності до актів державного виконавця від 04.10.2013 року, 20.01.2014 року, 21.05.2014 року в ході примусового виконання рішення державним виконавцем здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_4, двері квартири якої ніхто не відчинив, боржнику залишено виклик до відділу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого

володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі

необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо

звернути стягнення.

Звернувшись з вказаним поданням до суду, державний виконавець зазначав, що рішення суду не виконано, а боржник не допускає державного виконавця до квартири, на виклики до відділу жодного разу не з'явився.

Суд звертає увагу на те, що саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, наданого державним виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання субєкта подання як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Проте, матеріали подання містять лише акти виконавця про те, що під час виходу за адресою проживання боржника, останній за вказаною у виконавчому документі адресою не проживає.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_2 вчиняє дії спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, майна, перешкоджання в реалізації арештованого майна тощо), заявник не надав та на наявність таких не вказав.

З матеріалів справи не вбачається, що боржнику відомо пронаявність відкритого виконавчого провадження та він обізнаний про строки його добровільного виконання, також не вбачається, що боржник свідомо не допускає державного виконавця до спірного житлового приміщення, як і дані про те, що у вказаному житловому приміщенні дійсно мешкає боржник, оскільки квартира АДРЕСА_5 не є власністю боржника, а також не з'ясовано чи знаходиться майно або кошти боржника за вищезазначеною адресою.

Частинами 1,5 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Не надано заявником доказів і того, що державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», вчинено всі необхідні дії щодо виконання судового рішення, як то: вжиття заходів для зясування місця роботи боржника; зясування наявності або відсутності на рахунках боржника грошових коштів, а також належності іншого рухомого майна боржнику, направлення запитів в УДАІ.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 про дозвіл на примусове проникнення до помешкання боржника слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 208-210, 376 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_1 про дозвіл на примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в 5-денний строк з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції до апеляційного суду Дніпропетровської області, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Решетник