АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3977/15 Головуючий 1 інстанції - Тарасенко Л.М.
Справа № 2-3602/09 Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія - договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року судова колегія судової палати по цивільним справам апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Гуцал Л.В.

за участю секретаря Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2009 року по справі за позовом АКІБ "УкрСиббанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2009 року позов АКІБ "УкрСиббанк" задоволено, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 96 992,11 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України на 28.08.2009 року, становить 774 869,97 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 просить скасувати зазначене судове рішення, відмовити у задоволенні позовних вимог АКІБ "УкрСиббанк" в повному обсязі. Вказує на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на те, що спірні правовідносини між сторонами виникли пізніше, ніж зазначено судом. Зазначає, що додатковою угодою до спірного договору включені положення, які є несправедливими. Звертає увагу, що при укладенні договору позивач не надав відповідачу повну інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Вказує, що матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем кредиту в іноземній валюті.

ОСОБА_3 рішення суду не оскаржила.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.03.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту, згідно умов якого, відповідач отримав в користування кредитні ресурси в сумі 93 500 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України, на момент видачі кредиту, становило 472175 грн., зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі 11,90% річних із строком користування до 10.03.2023 року.

У порушення умов договору, відповідач зобов*язання належним чином не виконав, у зв*язку з чим, станом на 28.08.2009 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 96 992, 11 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України на 28.08.2009 року, становить 774 869, 97 грн., з якої: 89 941,30 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України на 28.08.2009 року, становить 718 541,05 грн., - заборгованість за кредитом; 1322,21 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України на 28.08.2009 року, становить 10 563,14 грн., - прострочена заборгованість за кредитом; 5 462,40 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України на 28.08.2009 року, становить 43 639,11 грн., - прострочена заборгованість по процентам; 51,44 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України на 28.08.2009 року, становить 410,95 грн., - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 214,76 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним банком України на 28.08.2009 року, становить 1 715,72 грн., - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Таким чином умовами договору та діючим законодавством передбачено право позивача вимагати дострокового повернення кредитних коштів у разі порушення зобов*язань.

Відповідач вказує, що до спірного договору включені положення, які є несправедливими.

Між тим, в силу ст.ст. 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору. Поряд із справедливістю, добросовісністю і розумністю вона вважається вищою цінністю права, що забезпечує природне існування фізичної особи.

Свободу договору можна охарактеризувати як нормативно закріплену можливість особи здійснювати дії, вчинки на власний розсуд, не порушуючи при цьому свободу інших суб'єктів.

Зміст свободи договору в загальному розкривається у ст.627 ЦК України, яка з посиланням на ст.6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору. За ними, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначають умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв'язку.

Учасники договору можуть обрати договір, що передбачений законом (так звані поіменовані договори, які прямо передбачені в ЦК України або в іншому нормативному акті), так і договір, не передбачений у законодавстві (непойменовані), проте породжує права та обов'язки його учасників.

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Такі суттєві умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона.

Істотні умови відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором. Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом або необхідні для даного виду, то договір вважається укладеним і набуває обов'язкової сили для сторін.

Одночасно слід зазначити, що договір є підставою виникнення договірного зобов'язання - під яким, відповідно до ст. 509 ЦК України, слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 під час укладення кредитного договору був ознайомлений з усіма його умовами, в тому числі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням, у тому числі, процентної ставки, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту. Позивач з указаними умовами погодився, про що свідчить підписання ним кредитного договору на кожному його аркуші.

В апеляційній скарзі відповідач, не оспорюючи факту підписання ним кредитного договору, вказує на відсутність доказів того, що ним були отримані грошові кошти в іноземній валюті.

Представник позивача пояснив, що первинні документи про видачу грошових коштів знищені у відповідності до акту № 5 про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, копія якого міститься в матеріалах справи.

Судова колегія бере до уваги, що справа про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 перебувала в провадженні суду з 2009 року, при цьому ОСОБА_4 факт отримання ним коштів не оспорював. Матеріали справи містять заяву ОСОБА_4 в якій він позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 45).

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивач має письмовий дозвіл (генеральну ліцензію) на здійснення операцій з валютними цінностями, рішення суду в частині стягнення заборгованості в іноземній валюті відповідає вимогам закону.

Технічна помилка в даті укладення договору на правильність рішення суду першої інстанції не вплинула.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального права в межах позовних вимог. Порушень норм процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи судовою колегією не встановлено.

В силу ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -