Провадження № 2/344/4651/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

09 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1,

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, трьохкімнатну квартиру №67 загальною площею 58,70 кв.м., житловою площею 42,90, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Північний Бульвар, 1а та належить на праві приватної власності ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивував тим, що 26 грудня 2007 року між ТОВ Український промисловий банк та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 489/ФК-07. 26 травня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №489/ФК-07 від 26.12.2007 року, згідно якого було змінено назву договору на договір про іпотечний кредит, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 75 000 гривень. Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору утворилась заборгованість, яка підлягає погашенню за рахунок предмета іпотеки.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого банк позивається про його відновлення шляхом стягнення з позичальника заборгованості за вказаним договором.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

26 грудня 2007 року між ТОВ Український промисловий банк та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 489/ФК-07. (а.с.713). 26 травня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору №489/ФК-07 від 26.12.2007 року, згідно якого було змінено назву договору на договір про іпотечний кредит, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 75 000 гривень, строком погашення не пізніше 25.05.2023 року зі сплатою 15,5% річних на поліпшення якості квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1.(а.с.14-20).

В забезпечення виконання зобовязань за договором про іпотечний кредит між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір №б/н від 26.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий номер №1334, за яким передано в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, а саме: трьохкімнатну квартиру загальною площею 58,70 кв.м., житловою площею 42,90 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1(а.с.21-24).

16 липня 2008 року між Державною іпотечною установою та банком укладено договір відступлення права вимоги №1452/08, згідно якого банк передав ДІУ всі права за договором про іпотечний кредит та іпотечним договором.(а.с.29-32).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10.06.2011 року за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 78 751,38 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 820,00 грн.(а.с.33-34).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.08.2012 року за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 29 724,84 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 297,24 грн.(а.с.35-38)

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.03.2013 року за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит в розмірі 11 523,40 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 214,60 грн.(а.с.39-42)

Всього заборгованість ОСОБА_2 перед Державною іпотечною установою за договором про іпотечний кредит від 26.12.2007 року станом на 17.08.2015 року становить 119 999,62 гривень та судові витрати у розмірі 2 331,84 грн., що разом становить 122 331,46 грн.

Станом на 17.08.2015 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.06.2011 року, 02.08.2012 року та 18.03.2013 року не виконані.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Види забезпечення виконання зобов'язання визначені ч. 1 ст. 546 ЦК України і такими є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач належно їх не виконував, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за договором № 489/ФК-07 від 26 грудня 2007 року.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобовязання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задоволити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого.

Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» закріплено, що резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Позивачем станом на 17.08.2015 року проведено розрахунок заборгованості за договором № 489/ФК-07 від 26.12. 2007 року, відповідно до якого нараховано всю суму заборгованості відповідача за кредитом в розмірі 80 571 гривень, 38 копійок, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту 67 083 гривень 27 копійок, заборгованість за відсотками 10 040 гривень 09 копійок, по сумі інфляційних витрат та пені 1 628,02 гривень, по судовим витратам в тому числі держмито та ІТЗ 1 820,00 гривень.

Залишок заборгованості за рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.08.2012 року за кредитом ОСОБА_2 (договір про іпотечний кредит №489/ФК-07 від 26.12.2007 року) перед ДІУ складає 30 022,08 гривень, а саме:

-по сумі основного боргу-0,00 грн.,

-по сумі прострочених відсотків -13 096,35 грн.,

-по сумі інфляційних витрат та пені -16 628,49 грн.,

-по судовим витратам в тому числі держмито та ІТЗ -297,24 грн.,

Залишок заборгованості за рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.03.2013 року за кредитом ОСОБА_2 (договір про іпотечний кредит №489/ФК-07 від 26.12.2007 року) перед ДІУ складає 11 738,00 грн., а саме:

-по сумі основного боргу-0,00 грн.,

-по сумі прострочених відсотків -4 943,27 грн.,

-по сумі інфляційних витрат та пені -6 580,13 грн.,

-по судовим витратам в тому числі держмито та ІТЗ- 214,60 грн.

Загальний залишок заборгованості згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 10.06.2011 року, від 02.08.2012 року та від 18.03.2013 року за кредитом ОСОБА_2 (договір про іпотечний кредит №489/ФК-07 від 26.12.2007 року) перед ДІУ складає 122 331,46 грн. (а.с.6).

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором № 489/ФК-07 від 26.12. 2007 року відповідачем суду не представлено.

Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову Державної іпотечної установи, оскільки протягом розгляду справи було встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, які виникли внаслідок укладання кредитного договору № 489/ФК-07 від 26.12.2007 року. Через порушення умов Договору з боку позичальника своєчасне погашення кредиту та відсотків не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом та відсотками, яку відповідач у добровільному порядку не погасив,а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від його сплати.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 16, 20, 526, 527, 530, 611, 612, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 213-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 489/ФК-07 від 26.12.2007 року у розмірі 122331 гривні 46 копійок звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 26.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО ОСОБА_3, за реєстровим № 3268, а саме: трьохкімнатну квартиру №67 загальною площею 58,70 кв.м., житловою площею 42,90, що знаходиться за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Північний Бульвар, 1а та належить на праві приватної власності ОСОБА_2. шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_1 а, кв.67 на користь Державної іпотечної установи 1223 гривні 31 копійоку судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачів протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Татарінова О.А.