Справа № 461/5547/15-ц
У х в а л а

"20" травня 2015 р. року суддя Галицького районного суду міста Львова Зубачик Н.Б., розглянувши матеріали позовної заяви Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина», ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Львівської міської ради, з участю третьої особи на стороні позивача - Національного університету Львівська політехніка» та третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 Львівської архиєпархії УГКЦ про визнання права власності територіальної громади на сквер, розміщений на площі ОСОБА_4 та зобовязання Львівської міської ради та ОСОБА_3 Львівської архиєпархії УГКЦ припинити дії, які призводять до знищення скверу та зелених насаджень на площі ОСОБА_4 -

в с т а н о в и в:

Міжнародна благодійна організація «Екологія-Право-Людина», ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд позовом, в якому просять визнати право власності територіальної громади на сквер, розміщений на площі ОСОБА_4; зобовязати Львівську міську раду та ОСОБА_3 Львівської архиєпархії УГКЦ припинити дії, які призводять до знищення скверу та зелених насаджень на площі ОСОБА_4; захистити цивільні права та інтереси позивачів шляхом визнання незаконними та скасування ухвал Львівської міської ради від 18.09.2014 року №3838 (із змінами) та від 25.12.2014 року №4255 (із змінами, внесеними Ухвалою від 29.01.2015 року №4306) та відновити становище, яке існувало до порушення шляхом визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради від 26.02.2015 року №4369.

Встановлено, що ухвалою судді Галицького районного суду м.Львова від 18.05.2015 року у відкритті провадження у частині позовних вимог, а саме: п.п. 3,4 прохальної частини позовної заяви - захистити цивільні права та інтереси позивачів шляхом визнання незаконними та скасування ухвал Львівської міської ради від 18.09.2014 року №3838 (із змінами) та від 25.12.2014 року №4255 (із змінами, внесеними Ухвалою від 29.01.2015 року №4306) та відновити становище, яке існувало до порушення шляхом визнання незаконною та скасування ухвали Львівської міської ради від 26.02.2015 року №4369 відмовлено.

Перевіривши матеріали позовної заяви у частині позовних вимог п.п.1,2, а саме: визнати право власності територіальної громади на сквер, розміщений на площі ОСОБА_4; зобовязати Львівську міську раду та ОСОБА_3 Львівської архиєпархії УГКЦ припинити дії, які призводять до знищення скверу та зелених насаджень на площі ОСОБА_4 встановлено, що позивачами додано документ, що підтверджує сплату судового збору у сумі 243,60 грн., який суд приймає, як подання позовної вимоги немайнового характеру, тобто в частині зобовязання Львівську міську раду та ОСОБА_3 Львівської архиєпархії УГКЦ припинити дії, які призводять до знищення скверу та зелених насаджень на площі ОСОБА_4.

З огляду на наведене, встановлено, що за подання іншої позовної вимоги, яка має майновий характер судовий збір не сплачено.

Так, відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК).

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема за подання до суду позовної заяви майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак, позивачу необхідно сплатити судовий збір у відповідності до вимог вищевказаного Закону.

Таким чином, позивачам необхідно надати документ, який підтверджує сплату судового збору за подання позову майнового характеру у розмірі 1 % від ціни позову, тобто в частині визнання права власності територіальної громади на сквер, розміщений на площі ОСОБА_4.

Судовий збір сплачується в банк: ГУДКСУ у Львівській області, одержувач УДКСУ у Галицькому районі, розрахунковий рахунок №0004, МФО825014, , код класифікації доходів бюджету 22030001, код 37444255.

Керуючись ст.121 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», суд -

у х в а л и в:

позовну заяви Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина», ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Львівської міської ради, з участю третьої особи на стороні позивача - Національного університету Львівська політехніка» та третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 Львівської архиєпархії УГКЦ про визнання права власності територіальної громади на сквер, розміщений на площі ОСОБА_4 та зобовязання Львівської міської ради та ОСОБА_3 Львівської архиєпархії УГКЦ припинити дії, які призводять до знищення скверу та зелених насаджень на площі ОСОБА_4 - залишити без руху, надавши позивачам строк для усунення недоліків пять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачам, що у випадку невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві (ч.2 ст.121 ЦПК України).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зубачик Н.Б.