АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 756/5825/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Борисової О.В., Шкоріної О.І.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.

У червні 2015 року представником позивача ОСОБА_4 подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень № 8) (в літ. А) за адресою АДРЕСА_1.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень № 8) (в літ. А) за адресою АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції не дослідив докази, додані до заяви про забезпечення позову, серед яких позивачем надано витяг з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження права приватної власності на нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень № 8) (в літ. А) по АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_6, а тому висновок суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази належності спірного майна відповідачу є помилковим.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження належності спірних нежилих приміщень відповідачу на праві власності, а накладення арешту на майно третьої особи відсутні підстави.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із матеріалів справи вбачається, що спір виник між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу нежилих приміщень № 1, 2 (групи приміщень № 8) (в літ. А) за адресою АДРЕСА_1 за № 1045 від 30.08.2013 недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння.

У поданій заяві про забезпечення позову представник позивача просив накласти арешт на нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень № 8) (в літ. А) за адресою АДРЕСА_1 посилаючись на те, що нерухоме майно є спірним майном, його власником є відповідач ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 1045 від 30.08.2013, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 36495680, сформованого Державним реєстратором Кударенко В.М., інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 90280911 від 18.03.2015, які долучені до матеріалів заяви.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з мотивів відсутності документу на підтвердження належності спірних нежилих приміщень відповідачу на праві власності.

Разом з тим, із направлених до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що до позовної заяви та заяви про забезпечення позову представником позивача долучалися витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 36495680, сформованого Державним реєстратором Кударенко В.М. від 20.04.2015 відповідно до якого власником спірних нежилих приміщень на праві власності є відповідач ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу № 1045 від 30.08.2013 та інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 90280911 від 18.03.2015, виданого ОСОБА_9 про припинення права власності на дані нежитлові приміщення 30.08.2013.

Даним письмовим доказам суд першої інстанції не дав оцінку та не навів мотивів, з яких їх відхиляє.

Також підлягають перевірці доводи позивача про те, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва вже накладено арешт на нежилі приміщення № 1, 2 (групи приміщень № 8) (в літ. А) за адресою АДРЕСА_1, що належать на праві власності ОСОБА_6 (а.с. 30-31).

Таким чином, судом першої інстанції не досліджено усіх передбачених нормою процесуального права юридичних (доказових) фактів, наявність яких впливає на остаточний результат вирішення питання про забезпечення позову.

Подана позивачем до суду апеляційної інстанції 14 вересня 2015 року заява про залишення апеляційної скарги без розгляду не може бути вирішена судом, оскільки у відповідності до вимог статті 300 ЦПК України особа, яка її подала скаргу, має право відкликати апеляційну скаргу до початку розгляду справи в апеляційному суді (до постановлення ухвали про призначення справи до розгляду), або відмовитися від апеляційної скарги протягом усього часу розгляду справи, і це питання вирішується апеляційним судом у судовому засіданні (частина четверта статті 300 ЦПК). Таких заяв від позивача до апеляційної інстанції не надходило.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 червня 2015 року скасувати

і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: