Справа № 455/1179/14-ц
Провадження № 2/455/39/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 січня 2015 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Нискогуза В.Р.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Старосамбірського районного управління юстиції - Трача В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Старосамбірське районне управління юстиції та Старосамбірська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до Старосамбірської державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, в якій зазначає, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Велика Лінина Старосамбірського району Львівської області. На даний час спільно з своєю сім»єю проживає в с. Дуліби Стрийського району Львівської області. В с. Велика Лінина проживає його мама, яка до часу смерті піклувалась сусідкою та своєю знайомою - ОСОБА_6, яка померла у віці 86 років, ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_6 28 березня 2013 року був складений заповіт на все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалась в його користь. Цей заповіт зареєстровано в реєстрі за № 12 та посвідчено секретарем Великолінинської сільської ради та до часу смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 не змінювався і не скасовувався.

ОСОБА_6 проживала в будинку АДРЕСА_1 і цей будинок він успадковує за заповітом.

Звернувся в Старосамбірську державну нотаріальну контору в лютому 2014 року для того, щоб подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, однак, державним нотаріусом йому було відмовлено в прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як в нього не було свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1, спадкодавець йому такого свідоцтва не передавала, рекомендовано звернутись до суду з питань визнання права на майно, яке належало ОСОБА_6, та з питань успадкування майна за заповітом.

Звертався в реєстраційну службу Старосамбірського районного управління юстиції для реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_1, однак, йому було рекомендовано звернутись до нотаріуса для оформлення спадщини, посилаючись на відсутність свідоцтва про право на спадщину.

Старосамбірською державною нотаріальною конторою після його повторного звернення з представленням ксерокопії свідоцтва про право власності на житловий будинок, де проживала спадкодавець ОСОБА_6, технічного паспорта на його ім'я, довідки № 196 Великолінинської сільської ради, а також інших документів, йому було заявлено, що вироблення свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 як і реєстрація права власності на вказаний будинок є неможливою, через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності ОСОБА_6 і запропоновано звернення до суду по питанню успадкування майна за заповітом.

Просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1, провести в державного нотаріуса Старосамбірського нотаріального округу Львівської області державну реєстрацію прав на нерухоме майно (садиби АДРЕСА_1) за ОСОБА_4, визнати, що будинок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 являлись одним будинком в якому проживала спадкодавець ОСОБА_6

В подальшому, позивач подав до суду уточнену позовну заяву, змінивши відповідача та залучивши третіх осіб по справі, тобто подав до суду позовну заяву до Великолінської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Старосамбірська державна нотаріальна контора та Старосамбірське районне управління юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача Великолінинської сільської ради Старосамбірського району позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник третьої особи - приватний нотаріус Старосамбірського районного нотаріального округу ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Проте, до суду від неї поступили заяви про розгляд справи у її відсутності (а.с.47,63).

Представник третьої особи - Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області - Трач В.І. проти позову не заперечив.

Заслухавши представників сторін та третьої особи - Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області Трача В.І., дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, мотивуючи це наступним.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Заповітом, посвідченим 28.03.2013 року секретарем виконавчого комітету Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, ОСОБА_6, проживаюча в АДРЕСА_1, на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право, заповіла у власність ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 86 років (а.с. 19).

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.90) у такому 18.10.2013 року заведена спадкова справа померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 спадкодавця ОСОБА_6.

З наявних у матеріалах справи документах вбачається, що спадщина ОСОБА_6 складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п.1 зазначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Відповідно до ч. 1ст. 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 2 даної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. В ч. 5 цієї статті вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття, та ч.1 ст.1270 цього ж кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, позивач має право на спадкування, оскільки визначений у вищевказаному заповіті, із спадкодавцем разом не проживав(а.с.82), однак, вчасно, в шестимісячний термін після смерті ОСОБА_6, особисто звернувся із письмовою заявою - 18.10.2013 року, в нотаріальну контору про прийняття спадщини(а.с.178).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У відповідності до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що і було зроблено позивачем 17.02.2014 року (а.с.91).

У відповідності із листом завідуючої Старосамбірської державної нотаріальної контори від 17.02.2014 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 у зв'язку з не представленням спадкоємцем свідоцтва про право власності спадкодавиці на житловий будинок АДРЕСА_1, а для визначення права на майно та з питань успадкування майна за заповітом рекомендовано звертатися до суду.

За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З довідки (а.с.101) вбачається, що і виконком Великолінинської сільської ради також відмовив позивачу в оформленні права власності на даний житловий будинок з посиланням на те, що на даний час до компетенції сільської ради не входить вирішення даного питання.

Однак, на виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69, а в подальшому, наказами Міністерства статистики України № 48 від 22.02.1995 року «Про затвердження форм та Інструкції по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів(наказ втратив чинність на підставі наказу Держкомстату№ 234 від 17.07.2000 року), згідно яких, записи щодо суспільної групи господарства в погосподарських книгах свідчили про правомірність забудови і прирівнювались до правовстановлюючих документів, тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

У судовому засіданні документально з»ясовано, чого не заперечували представники сторін та третьої особи, а саме:

- з виписок з погосподарських книг Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області по с. Велика Лінина за 1986-1990, 1991-1995,1996-2000,2006-2010 роки (а.с.102-105), довідок (а.с. 82,97,100) відомо, що ОСОБА_6 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4, проживала і була зареєстрована у житловому будинку АДРЕСА_1, проживала сама, була єдиним і останнім членом колгоспного двору, вела господарство, працювала у колгоспі, будучи й членом колгоспу ім. Л.Галицького (Леніна) і правонаступників. Майно, будинок АДРЕСА_1, є майном колишнього колгоспного двору. Також в цих погосподарських книгах зазначено, а саме: в розділі 111, що будови, які є особистою власністю господарства, є житловий будинок, який побудований у 1969 році, загальна площа якого становить - 65 м2, і розділі 1У - « всього землі ( в сотих гектара)» - 0,35 га(а.с.104);

- довідками виконавчого комітету Великолінинської сільської ради Старосамбірського району Львівської області також підтверджено те, що: за житловим будинком в АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування даного житлового будинку площею 0,14 га, власником будинку була ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с.95,98); згідно записів по- господарських книг за 1986-1990 роки, з 1991 по 1995 роки, починаючи з 1986 року по 2013 роки, в тому числі станом на 01.07.1990 року, 15.04.1991 року та станом до дня смерті ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_5, остання була зареєстрована і постійно проживала одна у власному житловому будинку по АДРЕСА_1(а.с.99), спадкоємців у померлої, які б мали право на обов»язкову частку у спадщині, немає(а.с.96);

-із технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду АДРЕСА_1, складеного 31.03.2014 року, вбачається, що інвентаризаційна вартість даного житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 33507 гривень 00 копійок (а.с.31-35).

Станом на час набрання чинності Закону України «Про власність» від 15 квітня 1991 року головою колгоспного двору була ОСОБА_6, що підтверджується виписками з погосподарських книг за 1991-1995 роки по с. В.Лінина (долучена до справи).

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22.12.95 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору., а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років поспіль до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба).

Отже, до 15 квітня 1991 року ОСОБА_6 не втратила права на частку в майні, яке належало колгоспному двору (розташований по АДРЕСА_1), і збереглося після припинення його існування.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарських книгах, ОСОБА_6 не зверталася до Великолінинської сільської ради із заявою про винесення рішення щодо оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, та своє право власності на будинок у бюро технічної інвентаризації не зареєструвала(не оформила).

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як видно з представлених доказів, будинок 1969 року побудови знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, зареєстрований в погосподарських книгах, дане будиноволодіння є колгоспним двором, яким володіли багато років, інші особи на володіння та користування даним будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинку для проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ч.2 ст.382, ст.392 ЦК України).

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. А у відповідності до п.5 ч.1 ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог, та на підставі наданих сторонами та третіми особами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, враховуючи, що ОСОБА_6 була фактичним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1, хоча і належним чином не оформила права власності на таке, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на вищевказане будинковолодіння, оскільки він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 і не може в позасудовому порядку оформити право власності на дане будинковолодіння через відмову нотаріуса вчинити такі дії за відсутності правовстановлюючих документів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,11,60, ч.1 ст. 61, 209,212,214-215 ЦПК України, та ст. ст. 16, ч.2 ст.328, 392, 1216-1218, ч.ч.1,2 ст. 1220, ч.1 ст.1223, ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст. 1296, ч.1ст.1297 ЦК України, ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Закону України «Про власність», ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Старосамбірський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -підпис-

З оригіналом згідно:

Суддя Л.Й.Ніточко