Справа № 308/7296/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 вересня 2015 року м. Ужгород

Судова колегія палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської об-ласті у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Кондора Р.Ю., Чужі Ю.Г.

з участю секретаря - Дашковська С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Надра» на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2014 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ПАТ КБ „Надра" (далі: Банк) звернувся в суд з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.10.2005 між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 583/10-2005, згідно якого позичальник отримав від Банку кредит в сумі 32850 доларів США зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення 17.10.2025 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 23.05.2014 виникла заборгованість у розмірі 151 128.11 доларів США (1762592.10 грн), з яких: заборгованість по кредиту - 30699.39 доларів США; заборгованість по відсотках - 19422.28 доларів США; комісія - 71556.07 грн.; пеня - 1106472.05 грн. Посилаючись на дані обставини Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 50 121.67 доларів США, що складається з заборгованості по кредиту та відсотках та 1 178028.12 грн., що складається із комісії та пені та судові витрати по справі в розмірі 3 654 грн.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2014 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра», в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ заборгованість за договором кредиту в розмірі 756 120,05 грн., з яких: 358 043,92 грн. - заборгованість по кредиту, 226 520,06 грн. - заборгованість по відсоткам, 71 556,07 грн. - комісії та 100 000 грн. - пені, а також сплачені позивачем судові витрати в розмірі 3654 грн. В решті позову відмовлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08.10.2014 заяву представник відповідача - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив Банк. ОСОБА_1 рішення суду не оскаржував, погодившись, тим самим, із визначеною судом сумою, що підлягає стягненню на користь Банку.

В обґрунтування апеляційної скарги Банк посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про зміну рішення місцевого суду в частині стягнутої пені - просить стягнути у сумі, визначеній Банком, та просить стягнути заборгованість по кредиту та відсотках за його користування в доларах США - відповідно до прохальної частини позовної заяви.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23.12.2014 провадження в даній справі зупинялось до набрання законної сили судовим рішенням по справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ "Надра Банк" про захист прав споживачів та визнання договору кредиту недійсним (а.с.73-74). Ухвалою від 5 травня 2015 року Ужгородським міськрайонним судом зазначену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Дана ухвалу суду набула законної сили 21.05.2015 (а.с.79).

Відповідач та його представник в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а.с. 85-87). Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу у відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Банку, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 20.10.2005 між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №583/10-2005 та Додаткова угода № 1. Згідно умов договору Банк надав позичальнику кредит у розмірі 32850 доларів США на придбання квартири, а позичальник зобов'язався сплатити Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 12% річних та повертати кошти щомісячно в сумі 464.55 доларів США з кінцевим строком погашення кредиту до 17.10.2025. Відповідно до п.5.2 кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімального необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1 % (один) процент від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (а.с.8-10).

Згідно валютного меморіального ордеру № NL-1 від 20.10.2005 ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 32850 доларів США (а.с.11).

Також встановлено, що умови кредитного договору ОСОБА_1 належним чином не виконував, і 23.05.2014 за № 1301 ОСОБА_1 було надіслано претензію про дострокове повернення кредиту (а.с.3).

Станом на 23.05.2014 в нього виникла заборгованість, зокрема, по тілу кредиту - 3069939 доларів США; по відсотках - 19422.28 доларів США; комісії - 71556.07 грн. та пені - 1106472.05 грн., які і просив Банк стягнути з відповідача в прохальній частині позовної заяви (а.с.2).

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується Банком в частині зменшення розміру пені та стягнення боргу в гривневому еквіваленті, то колегія суддів перевіряє доводи даної апеляційної скарги стосовно законності та обґрунтованості рішення суду лише в цих частинах.

Задовольняючи позов Банку частково, суд першої інстанції, зважаючи на положення ч.3 ст. 551 ЦПК України, зменшив розмір пені з 1106472.05 грн. до 100000 грн.,

Зі змісту ч. 3 ст. 551 ЦК України випливає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100 цс 14, яку, відповідно до ст. 360-7 враховує судова колегія, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Щодо доводів апеляції стосовно не співмірності зменшення пені з загальною сумою заборгованості колегія суддів констатує, що ч.3 ст. 551 ЦК України не встановлює до якої саме суми слід зменшувати таку неустойку, і в такому випадку суд повинен виходити із загальних принципів цивільного права розумності та справедливості.

Заборгованість відповідача по тілу кредиту та відсотках становить 50121,67 доларів США. Заборгованість по комісії визначено 71556,07 грн. (6135,36 доларів США). Позивачем нараховано пеню за 12 місяців та визначено її суму станом на 23.05.2014 - 1106472,05 грн., що становило 94871,09 доларів США. Таким чином, розмір нарахованої Банком пені значно перевищує розмір боргового зобов'язання відповідача (разом з комісією), що само по собі надає суду право застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України, і зменшення розміру пені судом є обґрунтованим.

Зважаючи на те, що пеня є видом забезпечення виконання зобов'язання, і не може бути засобом збагачення, судова колегія погоджується з розміром пені, стягнутої судом першої інстанції, і підстав для зміни рішення суду першої інстанції в цій частині колегія не вбачає.

В той же час, доводи апеляційної скарги Банку щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті заслуговують на увагу зважаючи на наступне.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, кредит ОСОБА_1 отримав у іноземній валюті - доларах США. В прохальній частині позовної заяви Банк просив стягнути основну заборгованість за кредитним договором (по тілу кредиту та відсотках) в доларах США і лише комісію та пеню Банк просив стягнути в гривнях.

Як зазначено у Поcтанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі за № 6-145цс14 використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

ВАТ КБ «Надра», зареєстрованому Національним банком України 26 жовтня 1993 року, 23 серпня 2002 року було видано банківську ліцензію № 21 на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та 23 серпня 2002 року також було видано Дозвіл № 21-1 на право здійснення операцій, визначених п.п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком.

Суд першої інстанції, всупереч вимогам ст. 533 ЦК України, вимогам позовної заяви та без врахування роз'яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та правових позицій Верховного Суду України стягнув заборгованість в гривнях, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково та змінити рішення суду з підстав, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України - стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором кредиту в розмірі 50121.67 доларів США, з яких: 30699,39 доларів США - заборгованість по кредиту, 19422.28 доларів США - заборгованість по відсотках, а також 1827 грн. у відшкодування судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 304, п. 3 ч.1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» - задовольнити частково.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15 вересня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра 358 043,92 грн. заборгованості по кредиту та 226 520,06 грн. заборгованості по відсотках - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» заборгованість за Кредитним договором № 583/10-2005 від 20.10.2005 в розмірі 50121.67 доларів США, з яких: 30699 (тридцять тисяч шістсот дев'яносто дев'ять) доларів США 39 центів - заборгованість по кредиту, 19422 (дев'ятнадцять тисяч чотириста двадцять два) доларів США 28 центів - заборгованість по відсотках, та 1827 грн. у відшкодування судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подання касаційнї скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуюча

Судді