Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/226/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" серпня 2015 р. Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі : головуючого суду Митражик Е.М.

з участю секретаря Кузик М.Я.,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи в дружніх відносинах з відповідачем, на її прохання 07 серпня 2013 року позичив їй грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США, які вона зобов»язувалась повернути до 15 квітня 2014 року. Про отримання грошей ОСОБА_5 власноручно написала розписку. Проте в добровільному порядку відповідач позичених коштів не повертає. Просив стягнути з ОСОБА_5 2000 доларів США, що еквівалентно 31 540 грн. згідно договору позики від 07.08.2013 року та пеню (проценти) за користування позикою (прострочення виконання зобов'язань) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в сумі 192,8 доларів США, що еквівалентно - 2409,66 гривень, інфляційні витрати в сумі 353,6 доларів США, що еквівалентно 5576,27 грн. та 3% річних в сумі 44,04 долара США, що еквівалентно 694,51 грн., а всього 2590,44 доларів США, що еквівалентно 40851,24 грн.

В судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги та в зв»язку з тим, що змінився курс Національного банку України стосовно долара США, просить стягнути з ОСОБА_5 гроші в сумі 2000 доларів США, що еквівалентно станом на 16 квітня 2015 року 43 412,20 гривень - суму згідно позики від 07.08.2013 року; пеню (проценти) за користування позикою (прострочення виконання зобов'язань) в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в сумі 454,4 доларів США, що еквівалентно 9896,83 гривень; інфляційні витрати в сумі 916,07 доларів США, що еквівалентно 19925,00 гривень та 3% річних в сумі 71,78 долара США, що еквівалентно 1563,37 гривень. Всього 3442,25 доларів США, що еквівалентно сумі 84 972,20 гривень.

Позивач, представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судових засіданнях збільшені позовні вимоги підтримали повністю, просили задоволити позов.

Відповідач в судове засідання 03.08.2015 року не з»явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. До канцелярії суду надійшла заява від ОСОБА_5 датована 05 серпня 2015 року про те, що вона просить в зв»язку з хворобою відкласти судове засідання.

В судових засіданнях позовні вимоги не визнавала та пояснювала, що ніякої розписки вона не писала та будь-яких коштів від позивача не отримувала. Грошові кошти від ОСОБА_4 отримувала її мама ОСОБА_6 Просила відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив такі факти та визначив відповідно до них наступні правовідносини.

Із розписки випливає, що ОСОБА_5, жителька с. Городниця 07 серпня 2013 року взяла в борг в ОСОБА_4 2000 доларів США, які зобов'язалася повернути 15 квітня 2014 року (а.с.6).

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач заперечила факт написання даної розписки та отримання грошових коштів, однак не надала суду жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, а в судовому засіданні їх здобуто не було. Доводи відповідача ОСОБА_5 про те, що грошові кошти в ОСОБА_4 позичала її мама ОСОБА_6, а не вона, спростовуються показаннями допитаних свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що доводиться матір»ю позивача та в серпні 2013 року в м.Бережанах Тернопільської області в її домогосподарстві по вул.Козацька, 8, в присутності синів ОСОБА_8, ОСОБА_4 та чоловіка ОСОБА_3, відповідач отримала грошові кошти в сумі 2000 доларів США, про що написала розписку. Ці грошові кошти сина ОСОБА_4, які той заробив перебуваючи на заробітках, зберігала вдома вона. Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні надав аналогічні показання. Крім того, показав, що перебуваючи в Польщі в період травня-червень 2014 року, відповідач подзвонила до нього щоб зустрітись із його братом -позивачем та віддати йому гроші. Проте при зустрічі вона коштів не принесла, тому брат розписки їй не віддав. Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_4 показав, що на протязі певного часу проживав спільно з відповідачем однією сім»єю, на час позики грошей вони вже разом не проживали. В одній з кімнат житлового будинку в м.Бережанах по вул.Козацька, 8 Тернопільської області в присутності його матері ОСОБА_7, брата ОСОБА_8 та батька ОСОБА_3 відповідач отримала 2000 доларів США, про що написала розписку. Зобов»язалась повернути до 15 квітня 2014 року, проте добровільно грошей не повертає, переслідує його телефонними дзвінками, смс із погрозами. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка доводиться матір»ю відповідачки показала, що позичала в ОСОБА_4 в 2009 році 2000 доларів США, платила йому протягом двох років відсотки за користування ними. Про розписку від 07 серпня 2013 року її дочки ОСОБА_5 та отримання нею коштів їй нічого не відомо. Ухвалою Гусятинського районного суду від 28 квітня 2015 року за клопотанням відповідача було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: ОСОБА_5 чи іншою особою виконана розписка від 07.08.2013 року. Стаття 146 ЦПК України учасникам судового розгляду була роз»яснена. 20.07.2015 року матеріали цивільної справи було повернуто до суду без виконання з Тернопільського відділення КНДІСЕ у зв»язку з тим, що станом на 14.07.2015 року ОСОБА_5 не проведено оплату для проведення експертизи. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з нормами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, як передбачено статтею 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із роздруківки офіційного курсу НБУ станом на 16.04.2015 року видно, що 100 доларів США еквівалентно 2178,3027 грн.(а.с.57) Враховуючи встановлені обставини справи та вищенаведені вимоги закону, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 порушила грошове зобов'язання перед позивачем та має повернути ОСОБА_4 позику в сумі 20 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 16.04.2015 року( в межах заявлених вимог) еквівалентно 43 560 гривень та 1 563, 37 грн. три відсотки річних від простроченої суми. Стосовно позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 916,07 доларів США, що еквівалентно 19925,00 гривень то суд вважає, що в цій частині слід відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Статтею 99 Конституції України визначено, що грошовою одиницею України є гривня.

Згідно зі ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Поскільки за договором позики(розпискою) відповідачці були надані грошові кошти в іноземній валюті, а положення статті 625 ЦК України про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, суми боргу з урахуванням інфляційних втрат може бути застосоване тільки у разі, якщо валютою виконання зобов'язання є гривня, тому індекс інфляції внаслідок знецінення грошових коштів може бути застосований тільки щодо боргових зобов'язань у гривні. Щодо вимоги про стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в сумі 454,4 доларів США, що еквівалентно 9896,83 гривень, то суд вважає, що в зв»язку з тим, що в розписці не передбачались наслідки прострочення виконання зобов'язання, то підстави для їх стягнення стороною позивача не є обґрунтовані. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представник позивача ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача в користь ОСОБА_4 понесені останнім витрати на правову допомогу в розмірі 1 300 грн. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішення. Законом України «Про державний бюджет на 2015 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня по 1 грудня становить 1218 гривень. Відповідно до журналів судових засідань загальна кількість часу, витраченого ОСОБА_2 на представництво інтересів позивача в суді, становить чотири години, що складає 1948,8 грн. (1218х40:100=487,20 х 4). Оскільки документально підтверджені витрати на правову допомогу складають 1 300 грн., то саме зазначена сума підлягає стягненню з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10,11, 57, 60, 84, 88, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 192, 509, 526, 530-533, 625, 1046-1047,1049 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 і.к.НОМЕР_1 в користь ОСОБА_4 2000 доларів США заборгованості за договором позики, що еквівалентно 43 560 (сорок три тисячі п»ятсот шістдесят) гривень та 1 563(одну тисячу п»ятсот шістдесят три) гривні 37 копійок 3% річних.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати: судовий збір в розмірі 451 (чотириста п»ятдесят одну) гривню 23 копійки та витрати пов»язані з оплатою правової допомоги в розмірі 1 300 (одна тисяча триста) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд.

Суддя- підпис

З оригіналом вірно:

Суддя Гусятинського районного суду Е.М. Митражик