АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4850/15 Справа № 179/2370/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Новік Д. І. Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

за участі секретаря - Порубай М.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015р. за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредиту, посилаючись на те, що 16.04.2008р. між сторонами було укладено кредитний договір № DNM0GK, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 81 450грн., на термін до 16.04.2018р., а відповідач в свою чергу зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідач порушила умови укладеного кредитного договору кошти не виплачує, у зв'язку з чим станом на 21.10.2014р. утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 419 862,25грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 76 084,83грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 107 457,42грн.; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 3 493,16грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 212 595,30грн.; а також штрафи відповідно до Договору: 250 гривень - штраф (фіксована частина) та 19 981 гривня 54 копійки - штраф (процентна складова), і Банк просив стягнути зазначену суму заборгованості з відповідача в судовому порядку.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2015р. позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором № DNM0GK від 16.04.2008р. в розмірі 419 862,25грн., а також на повернення сплаченого судового збору 3 654грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволені заявлених позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні в частині вимог з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №DNM0GK, відповідно до якого відповідач отримала у кредит кошти у розмірі 81 450грн. із сплатою 1,42% відсотків, на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 квітня 2018 року.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання, що передбачено ст.546 ЦК України.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушила умови укладеного кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 21.10.2014р. утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі - 419 862,25грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 76 084,83грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 107 457,42грн.; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 3 493,16грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 212 595,30грн.; а також штрафи відповідно до Договору: 250грн. - штраф (фіксована частина) та 19 981,54грн. - штраф (процентна складова).

Встановивши вказані обставини, суд на підставі положень ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором № DNM0GK від 16.04.2008р. станом на 21.10.2014р., що складається з простроченої суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 76 084,83грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 107 457,42грн.; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 3 493,16грн., а також штрафів відповідно до Договору: 250грн. фіксована частина, та 19 981,54грн. процентна складова, і в цій частині колегія суддів вважає, що суд правильно прийшов до висновку про стягнення зазначеної суми заборгованості за кредитним договором, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині про незаконність судового рішення з посиланням на те, що судом не було враховано, що за позовом Банку в 2010р. судом було винесено рішення про звернення стягнення на майно, яким було задоволено позовні вимоги Банку та звернуто стягнення на належний їй будинок та земельну ділянку, шляхом продажу заставленого майна не можуть свідчити про незаконність судового рішення, оскільки судом під час розгляду справи було встановлено, що рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано, і предмет іпотеки, а саме будинок та земельна ділянка по вул. Центральна, 121 в с. Почино-Софіївка Магдалинівського району не продані та право власності на них зареєстроване за відповідачем, а тому сама по собі наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє кредитора права на отримання сум за укладеним договором.

Що ж стосується рішення суду в частині задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення пені за порушення умов кредитного договору, то в цій частині рішення суду підлягає зміні з наступних підстав.

Згідно п. 8.4. кредитного договору від 16.04.2008р. при порушенні Позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми просроченної заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1грн.

Згідно розрахунку заборгованості позивачем була нарахована пеня за порушення Позичальником умов кредитного договору в сумі 212 595,30грн.

Відповідно до вимог ч.3, ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи наведені обставини колегія суддів вважає, що розмір пені за кредитним договором значно перевищує суму боргу, та розмір завданих збитків, а тому з урахуванням положень ч.3 ст. 551 ЦК України, колегія суддів вважає за можливе зменшити суму нарахованої пені за кредитним договором з суми 212 595,30грн. до 10 000грн.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 03.09.2014р. № 6-100цс14.

Оскільки судом першої інстанції не було враховано наведені обставини, а тому рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми пені підлягає зміні на підставі ст. 309 ЦПК України з суми 212 595,30грн. до 10 000грн.

Керуючись ст.ст. 304,307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пені в сумі 212 595,30грн. змінити, зменшивши стягнуту суму пені, з суми з суми 212 595,30грн. до суми 10 000грн., та вважати, що заборгованість за кредитним договором № DNM0GK від 16.04.2008р. станом на 21.10.2014р., що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» складається з простроченої суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 76 084,83грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 107 457,42грн.; заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 3 493,16грн., а також штрафів відповідно до договору: 250грн. фіксована частина, та 19 981,54грн. процентна складова, пеня 10 000грн., а всього складає 217 266,95грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: