Справа № 740/1909/15
Провадження № 2/740/634/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді Діденко О.П.,

при секретарі Капленку І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині справу за позовною заявою ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до територіальної громади м. Ніжина в особі Ніжинської міської ради про визнання права власності на частину жилого будинку у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 у позові просила визнати за її неповнолітньою дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 2/3 частини жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її батька ОСОБА_5, посилаючись на те, що спадщину її дочка прийняла, так як у шестимісячний строк нею подано нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй нотаріусом відмовлено у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа, яким би підтвердувалась належність майна спадкодавцю, який у свою чергу, отримав його у спадщину від померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6, проте своїх спадкових прав не оформив.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із зазначених у позові підстав, додатково пояснивши, що на час смерті ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі не перебував і інших спадкоємців, крім дочки ОСОБА_4, немає. У разі задоволення позову судовий збір з відповідача просила не стягувати.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнала і проти їх задоволення із зазначених позивачем підстав не заперечувала.

Приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, що відповідно до ст.174 ЦПК України є однією з підстав для його задоволення, дослідивши письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку.

Копією свідоцтва про народження на а.с.6 підтверджується, що позивач ОСОБА_3 є матір»ю неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а її батьком є ОСОБА_5, який відповідно до копії свідоцтва про смерть на а.с.10 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як видно з копії спадкової справи № 268/2014, заведеної до майна померлого ОСОБА_5 Ніжинською міською державною нотаріальною конторою, неповнолітньою ОСОБА_4 зі згоди своєї матері - позивача ОСОБА_3 22.09.2014 року подано заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 і їй, як спадкоємцю першої черги за законом, 21.04.2014 року видано свідоцтво про право на спадщину - на грошовий вклад (а.с. 39 зв.бік, а.с.49). Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України неповнолітня ОСОБА_4 вважається такою, що спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 прийняла. Зазначена спадкова справа не містить відомостей щодо наявності інших спадкоємців, якими були б подані заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, а довідкою голови вуличного комітету № 28 від 17.09.2014 року № 2368, копія якої на а.с.43 зв.бік, підтверджується, що ОСОБА_5 був зареєстрований і проживав у будинку АДРЕСА_1 та що на день смерті інші члени сім»ї з ним не проживали і не були зареєстровані.

Постановою державного нотаріуса Ніжинської міської державної нотаріальної контори Чумак Л.В. від 21.04.2015 року № 475/02-31 на а.с.62, у видачі неповнолітній ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на 2/3 (дві третіх) частини жилого будинку АДРЕСА_1 відмовлено з тих підстав, що право власності на зазначену частину жилого будинку зареєстровано на ім»я ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, а ОСОБА_5, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 прийняв, але своїх спадкових прав не оформив.

Главами 84-89 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Це знайшло також підтвердження і в ч.2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відповідно до якої за наявності умов для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. В той же час, у ч.3 пункту 23 цієї ж постанови ПВСУ зазначено, що в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки зверненню позивача ОСОБА_3 з даним позовом до суду передувало звернення неповнолітньої ОСОБА_4 зі згоди своєї матері - позивача ОСОБА_3 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини і у прийнятті такої заяви їй нотаріусом не відмовлено, а 1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто, відсутність умов для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину підтверджена відмовою нотаріуса у видачі їй такого, право на спадщину та оформлення права на спадщину відповідно до норм ЦК України мають різні значення, тому відповідно до ч.3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування" позов ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 підлягає розгляду в суді.

З копії довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 24.03.2015 року № 00614 на а.с.13 видно, що право власності на 2/3 (дві третіх) частини жилого будинку АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року зареєстровано за ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого відділом комунального господарства виконкому Ніжинської міської Ради народних депутатів 22.06.1981 року на підставі рішення № 297 від 14.05.1981 року і записано до реєстрової книги за реєстровим № 2334 (копія свідоцтва на право особистої власності на а.с.60). Будинок розташований на земельній ділянці, площа якої 928 кв.м. та її конфігурація затверджені рішенням Ніжинського міськвиконкому від 19.04.1979 року № 495 (копія технічного паспорта на а.с.56-57).

З копії спадкової справи № 450/2005, заведеної Ніжинською міською державною нотаріальною конторою до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6, видно, що ОСОБА_5 12.08.2005 року подано заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України ОСОБА_5 вважається таким, що спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 прийняв.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України одержання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцем, який прийняв спадщину, є правом останнього, але відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що передбачено ч.3 ст.1296 ЦК України.

І так як при житті ОСОБА_5, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 прийняв, але свідоцтво про право на спадщину не одержав, а відповідно до ст.25 ЦК України правоздатність фізичної особи в момент смерті припиняється, що не дає можливості неповнолітній ОСОБА_4 одержати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса після смерті ОСОБА_5, то за таких обставин є підстави для визнання за нею права власності 2/3 (дві третіх) частини зазначеного жилого будинку у порядку спадкування, тобто, позовні вимоги слід задовольнити.

Витрати по сплаті судового збору суд вважає можливим з відповідача не стягувати, оскільки про це просила позивач ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 174, 212, 209, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 25, 1269, 1296 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, до територіальної громади м. Ніжина в особі Ніжинської міської ради про визнання права власності на частину жилого будинку у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 2/3 (дві третіх) частини жилого будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її батька ОСОБА_5.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом 10-и днів з дня його проголошення.

Суддя О.П. Діденко

Повне рішення виготовлено

26 травня 2015 року.