АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Шкоріної О.І.

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.І.

при секретарі: Пікало К.В..

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреностей в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 757/31854/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10594/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.

У листопаді 2011 року позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із зазначеним позовом і просив стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №014/ 81-1-0-00/6520 від 20.12.2013 року, станом на 24.09.2014 року в сумі 768 949.14 гри. (сімсот шістдесят вісім тисяч дев'ятсот сорок дев'ять гривень п'ятнадцять копійок), яка складається із: 690 137,96 грн. - заборгованість по кредиту - в тому числі прострочена заборгованість по кредиту - 10 005,86 грн.;78 013,97 грн. - заборгованість по відсоткам - в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам - 76 576,97 грн.: 797,21 грн. - розрахована пеня, та сплачений Банком судовий збір у розмірі- 3 654,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі в порушення взятих на себе зобов'язань не виконали умов договору кредиту та договору поруки.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/81-1-0-00/6520 від 20.12.2013р., в сумі 768 949,14грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції судові витрати в розмірі 1 827,00грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції судові витратив розмірі 1 827,00грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреностей в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми матеріального права.

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явились, будучі повідомленими про день, місце та час розгляду справи належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.132,133).

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 20 грудня 2013 року між ПАТ «Райффазен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №014/81-1-00/6520, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Пунктом 1.1.4 кредитного договору визначена дата щомісячного платежу щодо сплати кредиту та процентів 20 числа кожного місяця протягом строку дії цього договору. Дата остаточного погашення кредиту 20 грудня 2028 року (п. 1 1.5 ст. 1 цього договору).

Процентна ставка на дату укладення цього договору складає 19,0 % (п. 1.18 с.т 1 цього договору). Відповідно до п. 1.3 цього договору надання кредиту здійснюється на підставі цього договору в дату надання кредиту у безготівковій формі шляхом переказу (зарахування) суми погашення заборгованості за кредитним договором N»014/2547/74/56301 від 06 червня 2007 року, згідно форм, затверджених банком.

Банк свої зобов»язання виконав, надав Позичальнику кредит в сумі 715 497,51 грн. (сімсот п'ятнадцять тисяч чотириста дев'яносто сім гривень п'ятдесят одна копійка) з цільовим використанням на рефінансування залишку заборгованості, що виникла згідно кредитного договору Л°014/2547/74/56301 від 06 червня 2007 року.

Відповідно до п. 3.1 цього договору позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтентними платежами, відповідно до умов цього договору, а саме до 20 числа кожного календарного місяця згідно Графіка погашення, що є додатком до кредитного договору. Ануїтентний платіж включає в себе частину основної суми кредиту та процентів за користування.

З метою сплати ануїтентних платежів позичальник зобов'язаний вносити грошові кошти на свій поточний рахунок та/або підтримувати залишок коштів на поточному рахунку в сумі, достатній для сплати чергового платежу в строки, встановлені цим договором.

У разі недостатності на поточному рахунку позичальника коштів, належних для сплати банку за цим договором на дату платежу, позичальник вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. При простроченні погашення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті додатково, до сум щомісячних ануїтентних платежів, відповідно до умов договору.

Відповідно до п 6 кредитного договору у разі настання обставин дефолту (обставин невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань обов'язків) за цим договором, а також інших обставин, які на думку кредитора свідчать про те, що зобов'язання позичальника за цим договором не будуть виконані, банк має право на власний розсуд вжити один або декілька заходів, визначених цією статтею кредитного договору, у тому числі вимагати дострокового виконання позичальником зобов'язань за цим договором, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів відповідно до умов цього договору, надіславши позичальнику відповідне письмове повідомлення. У випадку якщо письмове повідомлення банку містить вимогу про дострокове погашення заборгованості позичальника за цим договором, Позичальник повинен здійснити відповідне дострокове погашення заборгованості за цим договором у відповідності до умов, зазначених в такому повідомленні.

Відповідно до п. 9.1 цього договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, встановлених цим договором, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та положень цього договору.

Відповідно до п.9.3 цього договору за прострочення виконання будь-яких зобов'язань за кредитним договором банк має право вимагати , а позичальник зобов'язаний на вимогу Кредитора сплатити пеню від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором 20 грудня 2013 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до п. 1 якого поручитель зобов'язується відповідати перед банком солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов'язань, у тому числі тих, що виникнуть в майбутньому, які випливають з умов кредитного договору, за умовами якого позичальник зобов'язаний повернути кредит в сумі 715 497,51 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 19% річних, у тому числі на підставі додаткових угод, укладених після набуття чинності цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов'язань. поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. У випадку довного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов'язань банк набуває право вимоги до поручителя щодо сплати заборгованості за порушеними забезпеченими зобов'язаннями.

Відповідно до п. 6.1 у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань, встановлених цим договором, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та положень цього договору.

Відповідно до п. 6.3 кредитного договору за кожен календарний день, прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором поручитель сплачує банку пеню, відповідно до умов цього договору.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ на території України 20 грудня 2013 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду №014/81-1-0-00/6520/81-1-0-00/6522 до кредитного договору; 014/81-1-0-00/6520 від 20 грудня 2013 року, відповідно до умов якої з 20 грудня 2013 року позичальниці встановлено пільгову процентну ставку у розмірі 10,50 % річних.

30 серпня 2014 року позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором за вих. №114-0-0-00/15-3624 та поручителю про виконання грошових зобов'язань за кредитним договором за вих. № №114-0-0-00/15-3625, проте заборгованість погашено не було.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором №014/81-1-0-00/6520 від 20 грудня 2013 року, станом на 24 вересня 2014 року становить:- 768 949,14 грн., яка складається із: 690137,96 грн. - заборгованість по кредиту - в тому числі прострочена заборгованість по кредиту - 10 005,86 грн.; 78 013,97 грн. - заборгованість по відсоткам - в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам - 76 576,97грн., 797,21 грн. - розрахована пеня.

Зазначена сума заборгованості визначена на дату 24 вересня 2014 року не сплачена відповідачами.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції на підставі положень ст.ст. 553, 554, 1050, 1054 ЦК України дійшов вірного висновку про стягнення суми заборгованості з відповідачів солідарно.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, які відповідають з'ясованим обставинам у справі, а також нормам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо не застосування судом першої інстанції Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відхиляються колегією суддів з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. вказаного Закону, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Аналізуючи зміст вказаної норми права та виходячи із заявлених позивачем вимог, колегія суддів вважає за необхідним зазначити, що дія зазначеного Закону не поширюється на відносини сторін, що виникли на підставі кредитного договору від 20.12.2013 р. і застосуванню не підлягає.

Таким чином рішення суду є законним і обґрунтованим, і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреностей в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: