Справа № 308/7196/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бедьо В.І.,

при секретарі - Холмогоровій Л.В.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі ОСОБА_1 до ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його наступним.

ОСОБА_3 є власником квартир № 3 та 4 у будинку № 9, по вул.Мукачівська та є землекористувачем земельної ділянки, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В 2014 році позивач вирішив оформити право власності на земельну ділянку.

12 вересня 2014 року Ужгородською міською радою прийнято рішення, яким надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, з подальшою передачею у власність земельної ділянки площею 0,0150 га, по вул. Мукачівській ,9.

Згідно цього рішення, мною було замовлено виготовлення землевпорядною організацією - Закарпатською філією ДП «Укрспецзем» Проекту землеустрою відведення земельної ділянки за адресою, вул. Мукачівська, №9.

З метою завершення оформлення права власності на земельну ділянку позивач звернувся за погодженням меж земельної ділянки до сусіднього землевласника - ОСОБА_4, однак ним було безпідставно відмовлено в погодженні меж земельної ділянки.

З приводу спору по межам земельної ділянки ОСОБА_3 неодноразово звертався до комісії по земельним спорам.

17.11.14року позивача повідомлено про перенесення розгляду питання на наступне засідання та необхідність запросити у засідання суміжних землекористувачів.

23.03.2015 року надано відповідь та витяг з протоколу, якими рекомендовано вирішити питання в судовому порядку.

Таким чином спір між позивачем та суміжними землекористувачами комісією з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства по суті вирішено так і не було.

Наявність невирішеного спору щодо меж земельної ділянки позбавляє позивача можливості оформлення права власності на земельну ділянку.

Крім того в позовній заяві зазначено, що в 2009 році при розробці землевпорядної документації суміжного користувача ОСОБА_4 було підроблено підпис позивача в ОСОБА_2 встановлення (відновлення) на місцевості(в натурі) та погодження меж земельної ділянки, що встановлено Висновком експерта № 15/336 від 10.06.2013 року.

ОСОБА_5 встановлення на місцевості та погодження меж ділянки від липня 2009 року було використано для оформлення права власності на земельну

ділянку ОСОБА_4, та її подальшої забудови.

При забудові орендованої земельної ділянки, ОСОБА_6 було допущено порушення будівельних норм, відступлено від меж земельної ділянки та забудовано також і частину ділянки, яка не підлягала забудові, оскільки є у спільному користуванні.

Такі неправомірні дії на думку позивача призвели до того, що межі земельних ділянок не були належним чином погоджені, а тому зараз межі ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 та межі земельної ділянки суміжного власника накладаються одна на іншу, та на нерухоме майно, що підтверджується землевпорядною документацією, яка розроблена ЗРФ ДП «Укрспецзем» (топогеодезичними зніманнями земельної ділянки станом на 2012 та 2014 року, та проектом відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4

Порушення відповідачем будівельних норм та захоплення частини земельної ділянки загального користування було встановлено Прокуратурою Закарпатської області при проведенні перевірки.

На підставі викладеного позивач просить усунути йому перешкоди у користуванні та оформленні права власності на земельну ділянку по вул. Мукачівській, 9 (площею 0, 0123 га) шляхом відновлення меж земельної ділянки, наданої позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку, згідно земельно-кадастрової документації.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги позову та просили задовольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Відповідач та його представник не зявилися в судове засідання, хоч своєчасно повідомлялись про дату та час судового засідання судовими повістками, заяв та письмових заперечень від них на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмові пояснення, в яких просить розглядати справу у його відсутності, вирішення цього позову залишає на розсуд суду.

Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_3 є власником квартир № 3 та 4 у будинку № 9, по вул. Мукачівська, що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.05.2004 року (а.с. 41) та є землекористувачем земельної ділянки, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою.

12 вересня 2014 року Ужгородською міською радою прийнято рішення, яким ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки, з подальшою передачею у власність земельної ділянки площею 0,0150 га, по вул. Мукачівській ,9.

Згідно цього рішення, позивачем ОСОБА_7 було замовлено виготовлення землевпорядною організацією - Закарпатською філією ДП «Укрспецзем» Проекту землеустрою відведення земельної ділянки за адресою, вул. Мукачівська, №9.

Позивач вказує на те, що у відповідь на зернення до сусіднього землевласника ОСОБА_4 з питанням про погодження меж земельної ділянки, таким безпідставно було відмовлено, що відповідно є перешкодою для оформлення ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку.

ОСОБА_3 вказує на те, що у 2009 році при розробці землевпорядної документації суміжного користувача ОСОБА_4 було підроблено підпис позивача в ОСОБА_5 встановлення (відновлення) на місцевості(в натурі) та погодження меж земельної ділянки, що встановлено Висновком експерта № 15/336 від 10.06.2013 року ( а.с. 81).

Згідно матеріалів цивільної справи при забудові орендованої земельної ділянки, ОСОБА_6 було допущено порушення будівельних норм, відступлено від меж земельної ділянки та забудовано також і частину ділянки, яка не підлягала забудові, оскільки є у спільному користуванні.

Зазначений факт підтверджується наявним у матеріалах справи листом Прокурора Прокуратури Закарпатської області № 07/1-1364-11 від 23.08.2012 року з якого вбачається, що ОСОБА_4 самовільно захопила частину земельної ділянки загального користування. За дане порушення вимог земельного законодавства ОСОБА_4 була притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та їй винесено припис з вимогою звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Таким чином між позивачем та відповідачем існує невирішений спір щодо меж земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Мукачівська, 9/5 і відповідно дана обставина позбавляє позивача можливості оформлення права власності на земельну ділянку.

Такі неправомірні дії на думку позивача призвели до того, що межі земельних ділянок не були належним чином погоджені, а тому зараз межі ділянки, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_3 та межі земельної ділянки суміжного власника накладаються одна на іншу, та на нерухоме майно, що підтверджується землевпорядною документацією, яка розроблена ЗРФ ДП «Укрспецзем» (топогеодезичними зніманнями земельної ділянки станом на 2012 та 2014 року, та проектом відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_4

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно роз'яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В силу ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (с.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Ч.3 ст.158 ЗК України конкретно визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності й користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Положеннями ч. 1 ст. 107 ЗК України регламентовано, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.

Таким чином у відповідності до ст.106, 158 ЗУ спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок, що перебувають у власності й користуванні громадян, не підвідомчий судам.

Крім того, наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованим у міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення меж земельних ділянок в натурі( на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості.

Позивач вказує на те, що неодноразово звертався з питанням про погодження(відновлення) меж спірної змельної для ник до комісії по земельним спорам, про що відповідно свідчать і наявні в матеріалах письмові докази (а. с. 58).

З Витягів з протоколів засідань комісії з вирішення земельних спорів щодо меж земельних ділянок та додержання добросусідства від 10.11. 2014 року № 50 (а.с. 60), від 20.02.2015 року № 56 ( а. с. 62), 13.03.2015 року № 57 (а. с. 64) вбачається, що судові засіданні стосовно розгляду звернення гр. гр. ОСОБА_3, ОСОБА_1 щодо погодження меж земельної ділянки по вул. Мукачівській, 9 у звязку з безпідставною відмовою у погодженні меж суміжного земелкористувачами гр.гр. ОСОБА_8, ОСОБА_4 декілька разів відкладались у звязку з відсутністю суміжних землекористувачів і фактично так і не розглянувши питання по суті земельна коміся рекомендує заявникам вирішувати питання в судовому порядку.

За ч.5 ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Однак в даному випадку орган місцевого самоврядування з питань земельних ресурсів не вирішив земельний спір щодо погодження меж земельних ділянок по суті, не зважаючи на те, що вказане питання належить виключно до його компетенції, на що також чітко вказує законодавець та всупереч ч. 3 ст. 159 ЗК України, яка передбачає що відсутність однієї із сторін без поважних причин при повторному розгляді земельного спору не зупиняє його розгляд і прийняття рішення.

Фактично в даному випадку має місце бездіяльність органу місцевого самоврядування з питань земельних ресурсів щодо не вирішення звернення ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Разом з тим у відповідності до ст.55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям.

Крім того для визначення та відновлення меж земельних ділянок виконується певний комплекс робіт - кадастрові зйомки. Як передбачено ст.198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки включають в себе: геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками і землекористувачами, відновлення меж земельної ділянки на місцевості, встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі, виготовлення кадастрового плану. При цьому кадастрові зйомки є частиною державного земельного кадастру (ст.196 ЗК України).

П. 4.3 Наказу № 376 від 18.05.2015 року « Про затвердження інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» передбачено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 Земельного кодексу України ( 2768-14 ) документації із землеустрою.

На підставі наведеного, враховуючи, що для встановлення (відновлення) меж земельних ділянок законодавцем передбачено цілий комплекс дій, які відностяться до компетенції уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.3, 60, 224-226 ЦПК України, ч. 3 ст.152 , ч. 3 ст. 158 , ч. 3 ст. 158, ч. 3 ст. 159 ст. 196, ст. 198 ЗК України, ст.55 Закону України «Про землеустрій» суд,-

Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 в особі ОСОБА_1 до ОСОБА_4, з третьою особою без самостійних вимог Виконавчий комітет Ужгородської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9