Єдиний унікальний номер (справа №) 216/3797/15-ц
Номер провадження у суді 2/216/1763/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 вересня 2015 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Мазурчака В.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Буданцевої О.А.,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування упущеної вигоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 (позивач) в особі представника ОСОБА_6 звернулась з позовними вимогами до ОСОБА_3 (відповідач) про відшкодування збитків - упущеної вигоди від неодержаних доходів від користування земельною ділянкою та відповідно до уточненої позовної заяви просила стягнути упущену вигоду у розмірі 22858,63 гривень. Позов мотивовано тим, що позивач та відповідач, у рівних частках кожен, є співвласниками земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Тургенєва, 17. Позивач в обґрунтування вимог послався на можливість укласти договір ренти (ст.732 ЦК України). Розрахунок упущеної вигоди здійснено, виходячи з половини площі земельної ділянки, тобто з 520,5 кв.м. (відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 15.11.2012 року площа ділянки становить 1041 кв.м.) та розміру упущеної вигоди 17 грн (розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян) за 1 кв.м. за 1 рік. На думку позивача, розмір упущеної вигоди становить 22858,63 грн з розрахунку 17 грн Х 520,5 / 12 місяців Х 31 місяць (а.с. 33, 34).

Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що позивачем не було вжито жодних заходів щодо одержання доходів, тобто упущеної вигоди, розрахунки позивача є абстрактними, на земельній ділянці розташований будинок, що також є спільною частковою власністю сторін спору, а відтак, земельну ділянку під будинком в принципі не має можливості здати в оренду окремо від будинку.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх звязок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з підстав.

Сторони спору режим спільної часткової власності в рівних частках кожній стороні на земельну ділянку та житловий будинок на ній визнають.

Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, відсутні належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, що стосуються предмету доказування, а саме докази того, що позивач мала намір здати в оренду, ренту тощо належну їй на праві спільної часткової власності земельну ділянку. Відсутні докази того, що відповідач перешкоджав позивачу укласти відповідний договір ренти, оренди тощо із будь-ким, та відповідно перешкоджав третій особі, тобто орендарю тощо користуватися земельною ділянкою відповідно до укладеного договору.

При цьому розрахунки позивача є абстрактними. Мотивація застосування неоподаткованого мінімуму доходів громадян до одного метру квадратного, а не до іншої площі, відсутня. Предметом цивільно-правових договорів може бути річ, тобто земельна ділянка. В той же час позивач здійснив розрахунки з половини речі без відповідної мотивації. При цьому поділ земельної ділянки не відбувався. Позивачем не взято до уваги, що на частині земельної ділянки розташований будинок, що виключає інтерес потенційного орендаря тощо до користування цією ділянкою окремо від будинку.

Для застосування міри такої відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обовязок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі відсутності порушення його цивільних прав. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання.

Ані позивачем, ані її представником не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Показання допитаного свідка ОСОБА_7 не містять відомостей щодо упущеної вигоди.

Представник позивача ОСОБА_2 в залі суду просив постановити окрему ухвалу на ім'я прокурора щодо несплати земельного податку позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Під час розгляду справи обставини нарахування та сплати земельного податку не досліджувались, оскільки виходять за межі предмету доказування.

У звязку з цим суд відмовляє у задоволенні даного клопотання, що не позбавляє представника позивача права самостійно звернутись до прокуратури.

На основі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування упущеної вигоди відмовити повністю.

У задоволенні клопотання представника позивача - ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали відмовити.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2015 року.

Суддя Мазурчак В.М.