Справа № 522/6783/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить визнати дійсним укладений 19 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договір дарування допоміжного нежитлового приміщення - гаража, загальним розміром 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на допоміжне нежитлове приміщення - гараж, загальним розміром 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому посилається на те, що 19 серпня 2013 року ОСОБА_2 передав йому безоплатно у власність на підставі договору дарування від 19.08.2013р. допоміжне (нежитлове) приміщення, а саме: гараж загальним розміром 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Гараж належав дарувальнику на підставі договору про дольову участь в будівництві житла від 10 червня 2001 р., укладеного між дарувальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельних об'єктів». На виконання вимог п. 8 Договору від 19.08.2013 р. дарувальник та обдаровуваний вирішили звернутися до нотаріальної контори для посвідчення вказаного договору, однак, в подальшому з'ясувалося, що здійснити таке посвідчення неможливо, з огляду на відсутність у відповідача належного правовстановлюючого документа. З моменту укладення договору від 19.08.2013 р. прийнявши гараж у свою власність він безперешкодно користується ним, однак через відсутність належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності, не може реалізувати передбачене законом право розпорядження цим нерухомим майном, що суттєво звужує його права, як добросовісного володільця речі. Як вбачається із технічного паспорта на гараж, виготовленого станом на 18 березня 2015 року, розмір гаража відповідає розміру, вказаному сторонами в договорі від 19.08.2013 р., а сам об'єкт нерухомості не суперечить будівельним чи санітарним нормам.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу за його відсутністю.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування гаража, відповідно до якого ОСОБА_2 безоплатно передав, а ОСОБА_1 прийняв як дарунок допоміжне (нежитлове) приміщення, а саме: гараж загальним розміром 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Гараж належав ОСОБА_2 на підставі договору про дольову участь в будівництві житла від 10 червня 2001 р., укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельних об'єктів».

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 33-3 від 10.06.2001 р. ОСОБА_2 на підставі договору від 10.06.2001 р. сплачено 4524 гривень.

Як вбачається із технічного паспорта на гараж, виготовленого станом на 18 березня 2015 року, розмір гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відповідає розміру, вказаному сторонами в договорі від 19.08.2013 р. та становить 15,8 кв.м.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Згідно ч. 2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 219 ЦК України визначено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов Договору від 19.08.2013 р., дарувальник передав обдаровуваному, а останній прийняв нерухоме майно (Гараж), яке є предметом цього договору, тобто відбулося повне виконання умов договору. Отже, за вказаних обставин слід визнати дійсним договір дарування допоміжного нежитлового приміщення - гаража, загальним розміром 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що укладений 19 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1..

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, за ОСОБА_1 слід визнати право власності на допоміжне нежитлове приміщення - гараж, загальним розміром 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 15,16, 219, 220, 328, 638, 717, 719, 722 ЦК України, ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір дарування допоміжного нежитлового приміщення - гаража, загальним розміром 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що укладений 19 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на допоміжне нежитлове приміщення - гараж, загальним розміром 15,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

14.05.2015