Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2091/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Доповідач Карпенко О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.08.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів - Дуковського О.Л., Єгорової С.М.,

за участю секретаря - Лозаренко-Шаповалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «УкрАгроКом» про визнання договору оренди землі недійсним, зобов'язання повернення земельної ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 липня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

23 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ТОВ «УкрАгроКом» про визнання договору оренди землі недійсним та повернення земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько,ОСОБА_3 18 червня 2012 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, а саме земельну ділянку, площею 5,24 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайлівсьької сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1. 22 травня 2014 року позивач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Звернувшись після цього до відповідача, він дізнався про існування укладеного 1 лютого 2012 року між ОСОБА_3, який на той час вже помер, і відповідачем договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення строком на 10 років. Вважає, що вказаний договір підлягає визнанню недійсним на підставі норм ст.ст. 203, 215 ЦПК України.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги надану ним відповідь управління Держземагенства в Олександрійському районі Кіровоградської області стосовно обставин реєстрації договору оренди земельної ділянки. Суд не розглянув його клопотання про залучення до участі у розгляді справи третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - управління Держземагенства в Олександрійському районі. Суд перекрутив зміст свідчень свідка ОСОБА_4 Висновок суду про те, що права померлого діями відповідача не порушено і тому позовні вимоги не підлягають задоволенню - є безпідставним. Вважає доведеним той факт, що договір оренди його батьком не міг бути укладений і не укладався в наслідок смерті останнього.

Відповідач не реалізував своє право на надання письмових заперечень на апеляційну скаргу.

Позивач та його представник - ОСОБА_5, у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги.

Відповідач повідомлений судовою повісткою про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 104), поте його представник у судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 1 лютого 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «УкрАгроКом» уклало договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Михайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, строком на 10 років.

Об'єктом договору оренди являється земельна ділянка площею 5,24 га ріллі, кадастровий номер НОМЕР_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_3, згідно державного акту КР №046222, виданого 24 листопада 2003 року.

Орендодавцем за договором виступає ОСОБА_3.

Даний договір зареєстрований 10 травня 2012 року в управлінні Держкомзему у Олександрійському районі за реєстровим №03026.

Проте ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, ОСОБА_2, являється спадкоємцем ОСОБА_3 і 18 червня 2012 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.

На підставі показань допитаного в суді свідка ОСОБА_6 суд встановив, що договір оренди між ТОВ «УкрАгроКом» та ОСОБА_3 був фактично укладений у 2011 році, але потім нею особисто, яка діяла в інтересах ОСОБА_3 та не була обізнана про факт його смерті, внесено в договір зміни в частині дати його укладення та в частині орендної плати.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів фактів порушення його прав або прав спадкодавця ОСОБА_3 Крім того суд вважав, що позивачем невірно обрано спосіб захисту його прав.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам закону.

Згідно ст.ст. 202, 204 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 цієї статті Кодексу, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, визначених законом, то такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Твердження суду про те, що оспорюваний договір оренди землі був укладений не 1 лютого 2012 року, а в 2011 році особисто ОСОБА_3 ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_6, яка в той час нібито займалася від імені відповідача оформленням договорів оренди з власниками земельних ділянок, в тому числі з ОСОБА_3, та яка пізніше самовільно внесла зміни до договору.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60, ст. ст. 57, 212 ЦПК Українирішення суду не може грунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього, що апеляційним судом зроблено не було.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 212 ЦПК суд оцінює доказиза своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проте суд цих вимог процесуального законодавства не дотримався.

Враховуючи, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а оспорюваний договір оренди датовано 1 лютого 2012 року, суд не спростував твердження позивача про неможливість укладення цього договору його батьком після смерті останнього.

Посилаючись лише на показання допитаного судом свідка щодо внесення нею виправлень у договір оренди в частині дати його укладення та деяких інших умов, він не дав оцінку тексту самого договору в якому відсутні будь-які виправлення чи дописування, за виключенням назви органу реєстрації договору (п. 39 договору та зміст запису про реєстрацію).

Суд не врахував, що текст договору надрукований на трьох аркушах одним електрографічним способом за допомогою комп'ютерної техніки та (або) копіювально-розмножувальної техніки, в тому числі дата його укладення.

Пункти договору виконані послідовно, нумерація не порушена.

Судово-технічна експертиза договору, яка б встановила ознаки внесення змін у текст документа та способи їх внесення у справі не проводилася.

Не призначалася у справі і судово-почеркознавча експертиза, якою б було підтверджено факт виконання підпису в договорі особисто ОСОБА_3

Хоча відповідач заявляв в суді першої інстанції клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи (а.с. 72), але як вбачається зі змісту журналу судового засідання від 6 липня 2015 року (а.с. 83) суд постановив ухвалу про відмову в задоволені цього клопотання.

Відповідач з ухвалою суду про відмову в призначенні почеркознавчої експертизи погодився, рішення суду не оскаржував.

У судове засідання в суд апеляційної інстанції представник відповідача не з'явився, заперечень на апеляційну скаргу та доказів на їх підтвердження суду не надав.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції не здобув переконливих і достовірних доказів того, що договір оренди землі був укладений особисто ОСОБА_3 до його смерті та до раніше вказаної у договорі даті, а також того, що в текст укладеного договору були пізніше внесені необумовлені сторонами зміни та не спростував доводи позивача щодо неможливості укладення договору його померлим батьком і надані на їх підтвердження докази (договір оренди від 1 лютого 2012 року та свідоцтво про смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1), а тому дійшов неправильного висновку про відповідність договору оренди вимогам ст. 203 ЦК України.

Частинами 1 і4 ст. 25 ЦК Українипередбачено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 30 ЦК Україницивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Як встановлено у справі, станом на 1 лютого 2012 року, тобто зазначену в оспорюваному договорі оренди землі дату його укладення, орендодавець ОСОБА_3 вже був померлим, а тому його цивільна правоздатність та дієздатність припинилися (ч. 4 ст. 25, ст. 30 ЦК України).

У зв'язку з цим на момент вчинення оспорюваного позивачем правочину він не відповідав вимогам ч. 2 ст. 2013 ЦК України, що відповідно до ч. 1 ст. 215 цього ж Кодексу являється підставою для визнання його недійсним.

Висновок суд щодо неправильності обраного позивачем способу захисту свого права є необґрунтованим та таким, що суперечить нормам матеріального права.

При цьому суд не вказав спосіб у який на його думку підлягає захисту право позивача.

Так, як рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 309 ЦПК України, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

У зв'язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 6 липня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 1 лютого 2012 року між ОСОБА_3 і товариством з обмеженою відповідальністю «УкрАгроКом», який зареєстрований управлінням Держземагенства у Олександрійському районі 10 травня 2012 року за № 03026.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю «УкрАгроКом» повернути ОСОБА_2 земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 5,24 га розташовану на території Михайлівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «УкрАгроКом» на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 2175 (дві тисячі сто сімдесят п'ять) грн.. 50 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: