Справа № 524/5113/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.15 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Савiчева В.О.

при секретарі Лобко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька, посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві та просила суд :1) надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_2 до досягнення повноліття дитини; 2) дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати відповідні документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення ним повноліття; 3) судові витрати покласти на відповідача по справі.

Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України за адресою місця проживання чи місця перебування фізичної особи, зареєстрованої у встановленому законом порядку. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Представник третьої особи служби у справах дітей Крюківської районної ради ОСОБА_4, проти позову не заперечувала.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із вимогами ч. 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доведенню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін і інших осіб, які беруть у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.11.2007 року по 06.07.2010 року. 23.08.2008 року у них народився син ОСОБА_5.

У звязку з тим, що в подальшому взаємовідносини між сторонами не склалися, спільне життя припинилося, син залишився проживати з позивачкою ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 після розірвання стосунків вихованням сина не займається, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує самостійно позивач, опікується дитиною, виховує та утримує його.

Позивач ОСОБА_1 турбуючись про виховання та здоровя дитини має бажання та можливість здійснити виїзд сина ОСОБА_5 на відпочинок за кордон з метою оздоровлення та відпочинку.

У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього закону право на виїзд за кордон ( лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України. Затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах та обов»язках відносно своїх дітей.

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду доказів в яку країну і на який термін вимагається надання дозволу, оскільки дані спірні правовідносини регулюються спеціальним законом, яким передбачено обов»язкове зазначення терміну вивезення неповнолітньої дитини за кордон та держави, до яких дозволяється виїзд дитини без згоди батька протягом певного часового проміжку перебування у цій державі, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не є обґрунтованими.

Лише бажання оздоровлювати дитину без зазначення конкретних обставин не є підставою до задоволення позову.

Крім того дозвіл на виїзд дитини на майбутнє до повноліття без згоди батька, без зазначення країни, в яку дозволяється виїзд порушує баланс інтересів сторін, а саме : співвідношення права матері, з якою проживає дитина та інтересів батька, який проживає окремо.

За вказаних обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 141, 157 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 14, 57 59, 60, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди батька відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга, подана після закінчення строків апеляційного оскарження, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

СУДДЯ: