У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 19 грудня 2005 року між сторонами укладено кредитний договір № 776/ЭКС-05, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000 доларів США строком до 18 червня 2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 26%.

Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 22 травня 2009 року утворилась заборгованість у розмірі 19 757, 72 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3420,61 доларів США, заборгованості за процентами у розмірі 5012,81 доларів США та 11 324,30 долари США пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2009 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредиту у розмірі 95 824 гривні 94 копійки.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 04 листопада 2014 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач належним чином не виконувала взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка обґрунтовано стягнута судом.

Крім того, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вірно зазначив, що доповнення ст. 122 ЦПК України щодо обов'язку суду звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи внесені Законом № 2453-VI від 07 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_03_02/pravo1/T102453.html?pravo=1>, а рішення судом першої інстанції ухвалено 03 грудня 2009 року, тобто до прийняття вищевказаних змін, тому факт невиконання наведених вище норм закону не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення виходячи із законодавства, яке було чинним на час його ухвалення.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 грудня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Завгородня І.М.
Гвоздик П.О. Іваненко Ю.Г.