Справа №521/3910/14-ц
Провадження №2/521/652/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Поліщук І.О.,

при секретарі - Святецькій І.О.,

представника позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третіх осіб - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, за позовом ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та й її вихованні, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та й її вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

03.12.2013 року до Приморського районного суду міста Одеси звернулася ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 за участю третьої особи - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Не погоджуючись з позовом ОСОБА_3, ОСОБА_3 20 березня 2014 року звернувся до Малиновського районного суду з позовом до ОСОБА_3 за участю третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2014 року цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав передана на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 17 грудня 2014 року цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною об'єднана в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. По обом справам в якості третьої особи приймав участь представник відділу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. ОСОБА_3 обґрунтовувала свій позов пред'явлений до ОСОБА_4 про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5, тим, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбі до 19 липня 2012 року. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_5 року у них народилася дочка - ОСОБА_5. Сторони припинили спільне життя з 2011 року, і з того часу відповідач проживає окремо від них з дочкою. Оскільки відповідач з ними не проживає, вихованням та утриманням своєї дочки не займається, станом її здоров'я не цікавиться, вона вимушена звернутися з наступним позовом до суду. ОСОБА_4 в своєму позові пред'явленому до ОСОБА_3, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради, просив суд усунути йому перешкоди у спілкуванні з його донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у її вихованні, зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні з його донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та й її вихованні. Визначити спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні його доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, із встановленням періодичного чи систематичного побачення, можливістю спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання батька, місце та час спілкування. В ході розгляду справи ОСОБА_3 уточнив позовні вимоги та просив постановити рішення, яким встановити порядок та спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з його неповнолітньою дочкою ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 - кожної неділі, щомісяця з 10.00 години до 16.00 години без присутності її матері ОСОБА_3, до досягнення дочкою повноліття. Свій позов ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Після припинення шлюбних відносин, сторони стали проживати окремо, відповідачка проживає разом з дитиною. За рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, спору про місце проживання дитини не було, за взаємним волевиявленням дочка залишилася проживати з матір'ю. Разом з тим, після припинення шлюбу, у нього виникли складнощі у спілкуванні з дитиною, тому що відповідачка чинить перепони у такому спілкуванні. В своєму позові ОСОБА_3 також вказує, що дуже любить свою доньку, ставиться до неї з любов'ю та ясним розумінням. Крім того він є позитивною людиною, яка працює де кількох роботах, має достатній дохід, не перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, не вживає алкоголю та наркотиків, і ці обставини також свідчать про наявність правових підстав щодо задоволення його вимог.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник заявлені вимоги підтримали з підстав викладених у позові ОСОБА_3 та просили суд задовольнити позов в повному обсязі, в задоволенні зустрічних вимог - відмовити. В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснила, що мусила звернутися з позовом до суду, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав, тому що з 2011 року, коли відповідач став жити окремо, він ніколи до дочки не приходив, життям дитини та станом її здоров'я не цікавився, матеріальної допомоги не надавав. Дівчинка з 2011 року про батька нічого не чула, взагалі його вже не пам'ятає, він для неї чужа людина, тому що бачила його в останнє коли їй було три роки.

Представник ОСОБА_8 в судовому засіданні позов свого довірителя підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити а ОСОБА_3 у задоволенні позову - відмовити.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в судовому засіданні, підтримала висновок органу опіки та піклування про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 № 3210/01-20 від 28.08.2014 року, згідно з яким орган опіки та піклування районної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши право на звернення до суду із заявою про надання йому права на побачення з дитиною. Представник третьої особи, показала суду, що на засіданні органу опіки, коли розглядалися питання ОСОБА_5, були присутні і мати і батько. Сам ОСОБА_3 вказував, що не спілкується з дитиною, тому що після припинення сімейних стосунків його колишня дружина сказала, щоб він не приходив до дитини, тому він і не приходив. ОСОБА_3 заперечувала , вказувала щоб перешкод для зустрічей з донькою не чинила, а на теперішній час проти того щоб відповідач бачив дочку, тому що дитина його не пам'ятає. На засіданні органу опіки ОСОБА_3 розповів, що аналогічна ситуація склалася в нього із дітьми від попередніх шлюбів, всього у нього четверо дітей.

Суд, вислухавши позивачку ОСОБА_3, її представника, представника ОСОБА_3, представника органу опіки Малиновської районної адміністрації ОМР, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а позовні вимоги ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому мають малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Малиновського районного суду від 19 липня 2012 року, шлюб між сторонами розірвано.

За домовленістю сторін, малолітня ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

Як пояснювала позивачка, після припинення подружніх стосунків, ще до розірвання шлюбу відповідач став проживати окремо, і між ними припинилися будь-які стосунки, в тому числі вони не спілкувалися і з питань щодо участі ОСОБА_3 у вихованні спільної дитини, тому що це його не цікавило, як і стан здоров'я дитини, її життя та інше. ОСОБА_3 ніколи не відвідував дочку, матеріальної допомоги на її утримання не надавав, навіть не знає, що дочка хворіє і їй встановлено діагноз: бронхіальна астма, середньо - важкий перебіг хвороби. В ході розгляду даної справи сторонами не оспорювало ся, що ОСОБА_4 не звертався ні до органів опіки та піклування, ні до інших інстанцій з заявами щодо офіційного встановлення часу для спілкування з дитиною, узятку з тим, що мати дитини перешкоджає йому зустрічатися з дочкою.

В судових засіданнях представником відповідача не заперечувалося, що його довіритель після розлучення з дружиною дочку не відвідував, тому що проти цього аліменти на її утримання не сплачував, тому що мати дитини не просила його про надання матеріальної допомоги, а квитанції про сплату - 500 гривень в рахунок аліментів, у травні, липні та серпні 2014 року підтверджує перерахування грошей після порушення ОСОБА_3 цивільної справи про позбавлення його батьківських прав.

Статтею 164 СК України передбачені підстави позбавлення батьківських прав. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені щодо умисного злочину щодо дитини.

При зверненні до суду ОСОБА_3 посилалася на те, що, її вимоги щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав пов'язані з тим, що він фактично ухиляється від своїх обов'язків з виховання дитини. Ухилення від виконання своїх обов'язків з виховання дитини з боку батька, матері також є однією з підстав позбавлення батьківських прав.

Як вбачається з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори , як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, і свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З урахуванням вимог закону, роз'яснень Постанови Пленуму, суд перевіряв докази, що зібрані по справі, щодо доцільності застосування до відповідача ОСОБА_3 крайньої міри, позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5.

З початку 2011 року, після припинення шлюбних відносин між сторонами, малолітня дитина постійно проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. В матеріалах справи зібрані докази того, що доглядом за дитиною, її навчанням з 2010 року по теперішній час займається тільки мати - ОСОБА_3: довідка № 9 від 17.03.2014 року з навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітня школа 1 ступеня» у формі ТОВ « Чорноморський центр освіти», згідно з якою ОСОБА_5 навчається у першому класі цієї школи, вносить оплату за школу та вихованням дитини повністю займається мати - ОСОБА_3; довідка КУ «Дитяча міська поліклініка № 5» № 115 від 03.03.2014 року, з якої вбачається, що дитина ОСОБА_5 спостерігається КУ « ДМП № 5» з часу народження, за час відвідування дитини дільничним лікарем-педіатром дитина знаходилася з матір'ю т бабусею. Як вбачається з консультаційного висновку спеціаліста, виданого 14 січня 2014 року Комунальною установою « Міська дитяча лікарня № 2», дитина ОСОБА_5, вік -6 років, про консультована лікарем алергологом і їй встановлено діагноз: бронхіальна астма, середньо- важке протікання хвороби.

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_10- сусід ОСОБА_3, свідок ОСОБА_7 друг сімї ОСОБА_3, які пояснили суду, що на протязі останніх чотирьох років батька ОСОБА_5 ніхто не бачив, він не цікавився життям дитини, не відвідував дитячий садок, не сплачував аліменти, нічого не знає про стан здоров'я дитини, яка його взагалі не турбує.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради від 28.08.2014 року № 3210/01-20 про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її малолітньої доньки. Орган опіки та піклування обґрунтовував свій висновок тим, що відносини між батьками не склалися, в 2012 році шлюб між батьками було розірвано. Мати дитини - ОСОБА_3 самостійно виховує, доглядає та матеріально забезпечує свою доньку. Батько дитини - ОСОБА_4 був ініціатором розлучення, однак при вирішенні судового спору про розірвання шлюбу питання про визначення місця проживання дитини не порушував. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. Після розлучення з матір'ю дитини, життям та здоров'ям не цікавився, часті в вихованні та матеріальному забезпеченні ОСОБА_5 не приймав. ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,звернувся до Малиновського районного суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення його участі у вихованні доньки. Однак зазначене звернення відбулося в березні 2014 року, після того, як йому стало відомо про розгляд Приморським судом з грудня 2013 року питання щодо позбавлення його батьківських прав. Дитина не отримує від батька грошової або іншої матеріальної допомоги, хоча батько працює та матеріально забезпечений. ОСОБА_3 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що неставно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Факт звернення до суд з позовом про усунення перешкод у спілкування з дитиною та визначення способів його участі у вихованні доньки не може свідчити про любов до доньки, оскільки понад двох років таких почуттів батьком не виявлялося. Встановлено, що ОСОБА_3 допомоги на утримання дитини не надавав, одноразові грошові переводи почав здійснювати лише з квітня 2014 року після отримання повістки в суд з питання позбавлення йог батьківських прав, не опікується дитиною, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки, має місце факт ухилення батька від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню ОСОБА_5. Зазначені фактори як кожен окремо, так ф в сукупності розцінюється як ухилення від виховання дитини, винної поведінки батька, свідомого нехтування своїми обов'язками. Валерія написала власноруч заяву про своє ставлення до батька. Обоє батьків були присутні на засіданні ради опіки та піклування, з поведінки батька слідує, що він далекий від розуміння щодо правами батька та його обов'язкам та визнав факт, що така ж ситуація склалася в нього з дітьми від першого шлюбу.

Дитина - ОСОБА_5, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, на час розгляду справи досягла повних сім років і фактично сама може оцінити відношення кожного з батьків до неї. В матеріалах справи є заява ОСОБА_5, яку вона адресувала голови ради опіки та піклування. За змістом заяви дівчинка багато років батька не бачила, він до неї ніколи не приходить, ніколи не телефонує, подарунків не дарить.

Стороною відповідача ОСОБА_3 в підтвердження своїх заперечень проти позову надано довідку, видану ТОВ «Сан Тех Рай» за № 12 від 12.03.2014 року, згідно з якою Товариство підтверджує, що ОСОБА_4 працює за сумісництвом на підприємстві на посаді головного енергетика з 02.08.2010 року та його дохід за період з 01.09.2013 року по 28.02.2014 року склав 7529, 83 гривні; довідку про доходи виданої Приватним підприємством «С.Крав», згідно з якою ОСОБА_3 працює на даному підприємстві на посаді головного енергетика та його дохід з вересня 2013 року по лютий 2014 року склав - 7056,25 гривень; характеристики, виданих з місць роботи ОСОБА_3 за місцем роботи він характеризується з позитивного боку, як кваліфікований спеціаліст. Вказані докази оцінюються судом разом з іншими доказами по справі та свідчать про спроможність ОСОБА_3 як надавати дочці матеріальну допомогу та і приймати участь у її вихованні та розвитку, але не підтверджують навіть бажання відповідача це робити.

З зазначених вище у мотивувальній частині рішення підстав суд прийшов до висновку, що дитина проживає разом з матір'ю, саме мати дитини, яка за фахом є медичним працівником, взяла на себе всі турботи з догляду за дитиною, її харчуванням, лікуванням, займається фізичним розвитком дитини, з урахуванням хвороби, інтелектуальним розвитком, формуванням дитини як особистості. Розірвання шлюбу між подружжям, не звільняє батьків, уданому випадку батька дитини від обов'язку спілкуватися з дитиною, цікавитися її розвитком, потребами, допомагати дитині матеріально. В ході розгляду справи встановлено, що батько дитини фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, дитина зростає без його піклування і турботи, то з врахуванням вказаних обставин та строк, протягом якого відповідач не спілкується з дитиною, суд приходить до висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_4 про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та й її вихованні, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно зі ст.159 СК України, якщо той з батьків,з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків,хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При цьому, відповідно до ст.159 СК України позов про усунення перешкод у вихованні дитини, є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місця та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків та також інших обставин справи, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено та не оспорювалося всіма учасниками процесу, що після подання позову ОСОБА_3 про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, ОСОБА_3 звернувся до Служби по справах дітей Одеської міської Ради з проханням визначити порядок зустрічей та участі у вихованні дитини. Як вбачається з заяви ОСОБА_3 до начальника служби по справах дітей він бачить наступний порядок зустрічей з дитиною - кожну неділю з 10 годин до 16 годин. 12 серпня 2014 року Служба у справах дітей Одеської міської Ради надіслала клопотання про розгляд питання та надання висновку органу опіки та піклування про визначення порядку зустрічей за заявою ОСОБА_3 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради. 28.08.2014 року орган опіки та піклування Малиновської РА Одеської міської Ради розглядав питання як щодо позбавлення батьківських прав так і про визначення порядку зустріч. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що на засіданні органу опіки та піклування було прийнято рішення про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, разом з тим комісія зазначила його право на звернення до суду з заявою про надання йому право на побачення з дитиною.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкування дитиною, визначення способу участі у вихованні його доньки, позивач просить визначити спосіб його участі у вихованні його дочки із встановленням періодичного чи систематичного побачення, можливістю спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання батька, місце та час спілкування. В ході розгляду справи позивачем позов уточнювався, але залишилися незрозумілими позовні вимоги стосовно місця спілкування з дитиною, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про формальне ставлення до заявленого ОСОБА_3 позову, який стосується інтересів його малолітньої дитини.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_3 під час судового розгляду не надав докази, що відповідачка чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, а навпаки в своєму позові вказував, що ОСОБА_3 є дуже порядною та доброю людиною, ні сам ОСОБА_3, ні його представник не розповідали суду, що після розлучення між сторонами склалися конфліктні стосунки, навпаки ніяких сварок між колишнім подружжям не було, ОСОБА_3 пішов жити окремо від сім'ї і більше ніколи не появлявся, тому що його про це ніхто не просив, гроші на утримання дитини він не платив, тому що його про це також ніхто не просив. Сторона позивача за даним позовом не заперечувала, що про ти того, що має можливість спілкуватися з дитиною школі.

Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним або обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Спілкування з матір'ю та батьком - це право, а не обов'язок дитини. Якщо дитина через півні обставини відмовляється бачитися з матір'ю чи батьком, примушувати її ніхто не має право. Такий примус був би актом неповаги до дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом досліджувалася заява малолітньої ОСОБА_5 на адресу голови органу опіки та піклування Малиновської РА, зі змісту якої випливає, що дівчинка багато років не бачила свого батька і не має бажання спілкуватися з ним на самоті.

При цьому, відповідно до ст.159 СК України позов про усунення перешкод у вихованні дитини, є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місця та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків та також інших обставин справи, що мають істотне значення.

З цих підстав та ураховуючи інтереси дитини, якій тільки виповнилося сім років, яка тривалий час не бачила батька, а тому не в змозі спілкуватися з ним на самоті, а також ураховуючи відсутність будь-яких доказів, що відповідачка чинила та чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та й її вихованні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 157, 159, 164, 165 СК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні позову ОСОБА_4 який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_5 до ОСОБА_3, за участю третьої особи - органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками процесу до апеляційного суду Одеської області в десятиденний термін. Особи, що приймали участь у справі але не були присутні при проголошенні рішення, мають право на його оскарження в десятиденний строк з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий: